Potkala jsem ho v parku.
S Ethanem chodíme do školky parkem.
Máme tak spolu trochu času a já miluju čerstvý vzduch.
Nejdřív pozdravil jeho pes
a pak on.
Okamžitě se mi zalíbil.
Vypadal dobře a byl chytrý.
Od pohledu.
Omluvila jsem se mu, že jsem mu unesla psa, a on se na mě úžasně usmál.
Od té doby jsme ho potkávali často.
Skoro každý den. V podstatě schválně.
Jednou mi přinesl květinu, kterou utrhl po cestě.
Byla krásná, on byl krásný,
flirtování bylo intenzivní z obou stran.
Stačí. Tak je to celé ráno.
Prostě zavolal a já zvedla telefon.
Jak jsem mohla vědět, že je to on?
-Dinah? -Hloupost.
-Nebuď hloupý. -Dinah!
Počkej. Alfieho zkouška bude ve 12.30.
To byla má šéfka.
-Moje šéfka. -Polož to, Dinah.
Řekněte mu něco. Myslí si, že jsem s Hankem.
-To není Hank? -To je Frank.
Můj druhý přítel.
-Hanku. -Frank!
Dinah je v práci. Dej pokoj.
Spokojen?
To nebyl muž, ale moje šéfka, Susie.
Je to žena.
Stačilo, Franku. Čau.
Pokračuj.
Jednoho dne měl Ethan volno.
Zelda zůstala s dětmi a já jsem vyrazila do parku sama
v naději, že ho potkám. A stalo se.
Hodinu jsme seděli a povídali si.
Vyprávěl mi o své práci, koníčcích, lásce k francouzským filmům.
Byla jsem si jistá.
Tentokrát mě pozve na rande
a já ho v tom plně podpořím.
Ale on nikdy nestiskl spoušť.
Chtěla jsem ho pozvat já,
ale od té katastrofy na Den Sadie Hawkinsové
jsem to neudělala.
Co je den Sadie Hawkinsové?
Holky zvou na rande kluky.
Chtěla jsem vyzvat Jacoba Finemana k velkému tanci.
Byla jsem tak zamilovaná.
Stála jsem venku se dvěma RC kolami
a on se blížil ve svém novém...
Zaraz! Nezačínej s úplně jiným příběhem.
Není čas.
Dobře.
Dnes ráno jsem byla v parku.
Bez Ethana.
A byl tam i on.
Bez svého psa.
Vyprávěl mi, jak miluje kávu,
že nedaleko je kavárna s nejlepším espressem,
jestli ho nechci ochutnat.
„Teď?“ zeptala jsem se.
„Teď,“ Odpověděl.
Tak jsme šli.
Ale bylo tam zavřeno.
Něco předělávali.
Mám holt štěstí.
Pak řekl, že má doma skvělý kávovar,
který si přivezl z Neapole. A je to hned za rohem.
To jsem ještě nikdy neudělala,
ale žiju jenom jednou, že?
A měla jsem na sobě hezké spodní prádlo, tak co?
Tak jsme šli.
Pak už to šlo rychle.
Od Benjamina už to byl nějaký ten pátek.
Cítila jsem jakousi katarzi,
vzrušení ze spontánnosti.
Uvědomila jsem si, že nejsem v životě dost spontánní.
Moc se držím, málokdy se uvolním.
Ten pocit se mi líbil
a chtěla jsem ho cítit pořád. Ale pak...
Naprostý chaos.
Ach, můj bože.
To si děláš legraci?
-Co tady děláš? -Já?
Kdo je to? Děvka stenografka?
Není stenografka.
Byl ženatý.
Řval, ona řvala,
pes štěkal a já se nemohla hnout.
Byla jsem nahá, cesta ven byla jediná
a já jsem neměla oblečení.
Něco jsem popadla a pryč.
Slyšela jsem je křičet ještě z taxíku. Šílené.
Napiš seznam chlapů, se kterými jsi spala
a budeme tu celý den.
A dál?
Co asi myslíš?
Chci zpátky svoje šaty.
Úžasná paní Maiselová
Jdi, jako by se nic nedělo.
Jako bys šel na metro.
Chtěl jsem hopsat jako školačka.
Chápu, uklidni se.
O blok a půl níž.
-Vím. -Chtěj Chenga.
Je nejlepší a mluví anglicky.
-Dělá mi všechny vklady. -To taky vím.
Nerad tu mám hotovost.
Nemám žádné dobré úkryty.
Stůl je nápadný, do bedny se dívá každý
a krysy se dostanou za trámy.
Musím rozbít podlahu a schovat to pod koberec.
Jsem jako má matka.
Jdi už, pochopil jsem to.
Dobře, díky.
-Tak večer. -Večer.
Hej!
Krása. Vezmu si 50 gramů.
Skvělé. Je to naše nejvoňavější směs.
Porozhlédnu se tu
a možná si vezmu pár doutníků.
Zabalím vám to.
Máme skvělý, skvělý výběr.
Dobré ráno, pane. Užíváte si dne?
Velmi, děkuji.
A chcete si jich užít víc?
Co, prosím?
Já svou rodinu uživím.
Takže když je ohroženo mé živobytí, ohrožuji rovněž.
To je pochopitelné.
V Tóře je jedna věta.
„Vyjebej se mnou a zemřeš.“
Přemýšlejte o tom.
To udělám, ale prozatím se přesunu do jiné části obchodu.
Rád jsem vás potkal.
Tenhle má pěkný tvar.
-Dobrý den. -Dobrý den.
Máte chvilku?
Ráda bych probrala...
Dohazování.
Jistě, má docela živou historii.
Dohazovalo se vždycky.
A všude.
Myslela jsem dohazování, kterému se věnuje vaše kostnatá žena.
-Moje... -Jste Abe Weissman, ne?
Rosin manžel,
otec Miriam,
děda Ethana, Esther a Chaima?
S tím, co dělá moje žena nemám nic společného.
Ale máte vliv.
Jste muž, ne?
To ano.
Dokud vám vaše mužství neodebereme.
Kdo jste?
To je jedno.
Ať s tím vaše žena přestane.
-Ať přestane. -Hned.
Ať přestane? Jistě.
Můžete mi odpovědět na jednu otázku?
-Ano. -Je vás venku víc?
Jen my dvě.
-Váš tabák. -Nechte si ho.
-Už jsi objednala? -Ano.
Proč?
Jdeš pozdě a já musím být v 11.00 u Susie.
Je to studené. Ty chodíš pozdě pořád.
Dnes ne.
Tohle nechci. Chci vejce.
Dej si vejce.
Tohle vyhodím? Jako Jindřich VIII?
Ano, jen mi nesekej hlavu.
Nechceš přijít znovu?
Ne. Je to jen...
-Je to bláznivé. -Ano.
Neměl jsem dávat tu hotovost Archiemu.
Nemohl za to.
Držel to, jako by to bylo jídlo z restaurace. Amatér.
Mám se na to zeptat Imogene?
-Budu teď mít problémy s penězi. -Vyřešíme to.
Mohli bychom dostat tři míchaná vejce a kávu?
Jistě.
Od mámy a táty.
Halloweenské kostýmy pro děti.
Ženy v továrně na nich pracovaly.
Co je?
Bonnie a Clyde,
Romeo a Julie...
-To jsou páry. -No a?
Páry, které...
Vždyť víš.
To nenaznačuj, jde o naše děti.
Tarzan a Jane? Chceš obléct syna do bederní roušky?
-Co je to dnes tebou? -Co je s tebou?
Jde jen o ty peníze?
Jistě. „Jen ty peníze.“
-Jen ty můžeš něco takového říct. -Joeli.
Čekáme dítě.
-Kdo? -Já a Mei.
Čekáme dítě.
Páni.
To trochu přidej.
Asi to bylo překvapení?
To si piš.
Další přání?
-Jaký je plán? -Je to novinka.
Teď jsme to zjistili.
-Takže plán není. -Co myslíš?
Barva pokojíčku? Kam na vysokou školu?
Něco se chci dozvědět.
Ovlivní to mě i děti.
-Vím. -A řešili jste to?
Ani tu není. Je na pohovoru ohledně stáže.
Mimo město?
Ano.
Když bude chtít žít jinde, přestěhuješ se?
Nemůžu. Mám klub.
Ona to ví?
Nemusel jsem ti to říkat.
Mé děti budou mít macechu.
-To nemusím vědět? -Jsou studené.
Pak vás potkám, jak tlačíte kočárek?
Zapomeň na to. Zapomeň, že jsme se potkali.
Počkej, Joeli!
Nemůžeš se zlobit, že se ptám.
To nejsou otázky, ale výslech.
O Mei vím jen to, že z ní bude doktorka.
-Správně. -Jaká doktorka?
Nohou? Mozku? Očí? Dětská doktorka?
Prostě doktorka.
Taky to nevíš. Znáš aspoň její příjmení?
Linová.
Jedno „N“ nebo dvě?
Jedno.
Musel ses zamyslet?
Stejně bude Maiselová.
Vy se vezmete?
-Můžeš se aspoň trochu radovat? -Nejdřív ty.
Já se raduju, jasné? J e to radostná událost.
-Kdy to řekneš Shirley? -Jak víš, že jsem to neudělal?
Včera jsem s ní mluvila
a bavily jsme se o kvasnicích a Robertu Gouletovi.
Nevědí to, tak hlavně mlč.
Možná to pozná, až ji příště uvidí.
Taky ji ještě neviděli.
Máš vůbec přehled o celé situaci?
Bože, Joeli,
do čeho ses to dostal?
Budu muset jít.
Fakt se chcete brát?
Logistiku vyřešíme, až se vrátí.
Budu tě informovat.
Budoucí rodiče se berou.
No, dobře.
Zatím to nikomu neříkej.
Ano, pane.
To nebyl rozkaz.
Zatím se měj.
A o kostýmech si promluvím s tátou.
Abe?
-Pryč ode dveří. -Proč?
Zadní vchod je zamknutý?
Co se děje? Jsi zpocený.
-Ticho. Šeptej. Radši jen markýruj. -Abe...
-Ta malá, Rose. -Jaká malá?
Malý židovský Moloch s perlami.
A velká Irka s rukama, co drtí.
-Byly v obchodě. -V jakém?
V obchodě s tabákem.
Ty jsi dohazovačka?
Vždyť to přece víš.
Ony také. A chtějí, abys s tím přestala.
To řekly bez okolků.
A vyhrožovaly. Přestaň s tím.
-Máš díru na kabátě? Ublížily ti? -Ne.
Ale bál jsem se,
že mě budou pronásledovat.
Snažil jsem se je setřást.
Proplétal jsem se ulicemi,
vbíhal do náhodných obchodů, proplétal se mezi auty.
-Ach, bože. -A pak...
Abe?
Já...
Co?
Vkradl jsem se do katolického kostela,
abych se zbavil aspoň té Irky.
Myslel jsem, že bude prázdný.
Ale byli uprostřed mše.
Jediným zvukem v místnosti byly varhany.
Stála tam dlouhá fronta lidí,
tak jsem se přidal.
Netušil jsem, kam vede
a pohyboval se spolu s ní.
Chtěl jsem splynout s davem.
Když jsem došel dopředu,
všichni klečeli,
tak jsem si také klekl.
A uviděl jsem ho.
Držel v ruce stříbrný pohár,
a abych nevypadal podezřele...
-Tos neudělal. -Snědl jsem tělo Kristovo.
-Ach, bože. -Tomu knězi se to asi nezdálo,
když jsem mu na „tělo Kristovo“
odpověděl: „Mazel tov“.
-Točí se mi hlava. -Stál jsem tam
s plnou pusou Krista a přemýšlel, co mám sakra dělat.
Okamžitě jsem odešel a vyplivl to.
A teď?
Co s tím mám dělat?
Zabal to a někam odlož. Teď máme jiné starosti.
Zmínily Miriam a naše vnoučata jménem.
Běž to uklidit. Vyřešíme to.
Oceňuji, že přijdete na show osobně
a nikoho za sebe nepošlete.
Nebudete litovat. Alfie je nejlepší.
Nevstupovat.
Je tu Midge Maiselová.
Už? Jde brzy.
Tak v pátek večer, pane Gladdere.
Děkuji.
-Ať počká. -Jsem tady.
-Ať počká! -Můžete počkat?
-Jako fakt? -Už je tu, tak ji nech.
Proč brečí?
Co tady děláš?
-Máme schůzku. -V jednu.
Ne, v 11.00 a je poledne, takže mám zpoždění.
To jsem jí řekla já, aby přišla včas.
Řekla jste: „Miriam přijde vždycky o hodinu později.
Je jí to fuk.“
Díky, ale to jsem neřekla.
No tak se posaď,
mám pro tebe velmi dobré zprávy.
Jsem jedno velké ucho.
Zatahala jsem za nitky a zařídila ti show,
kde budeš hlavní hvězdou.
-Vážně? -Velké divadlo a dobře placené.
Skvělé! A kde?
V Chorvatsku.
To je v Pensylvánii?
Je to v Chorvatské republice.
Název místa je v jejich jazyce
a volně přeloženo znamená „Směj se a ukaž zuby“.
-Chorvatsko. -Přesně Záhřeb.
-Je to zřejmě hlavní město. -Ano.
Děkuji.
Je to pět večerů,
ale elektřina je tam jen jeden večer v týdnu.
Na ten večer tam poletíš,
vystoupíš a zpět.
Počkáš šest dní, zase tam poletíš,
vystoupíš a vrátíš se.
Pět týdnů?
Musíš se očkovat.
Neštovice, tetanus, záškrt.
Prý je to dost bolestivé,
tak si je pořiď týden předem.
Nemůžu cestovat tam a zpátky tak daleko,
na jedno představení týdně, to bych umřela.
-S očkováním ne. -Nejedu.
Chtěla jsi být hlavní hvězda.
Na západní polokouli.
-Říkáš ne? -Říkám milionkrát ne.
Sophii přijmeš a tohle nechceš?
Tu chybu už neudělám.
Nic lepšího nevymyslím,
chápeš?
Minulý týden tu byl chlápek, co tě chtěl vidět,
ale neměl kde.
-Kdo? -Slyšela jsi o Gordonu Fordovi?
Gordon Ford mě chce vidět?
On přímo ne, ale jeho agent.
Jeho agent? To je pořád dobré.
Jeho stážista.
Stážista toho agenta tě chce vidět.
Hlásí to agentovi a ten to hlásí Fordovi.
Jestli mě chce vidět,
-může přijít... -Ne, nemůže přijít
do ilegálního striptýzového klubu.
Jsou vážení, tam by nechtěli být viděni.
A nikde jinde v blízké době tvé vystoupení
neuvidí.
Pracuju na tom, ale buďme realistky.
Jdu na oběd.
Dobře, běž! A vezmi si kapesník.
Co to s ní je?
Dlouhý příběh. Neskamaraď se s ní, brzy odejde.
Chudinka.
Není profesionální.
Pořád se hádá se svými chlapy
a kolem ní pořád pobíhá její rodina.
Spousta dramat a problémů a smrkání.
Chtěla jsem od ní informace o Alfieho show.
Vezmi si tam leták.
-Který? -Ten napravo.
Ten ne. Vedle. Ještě vedle.
Jsi přilepená k židli?
-Je tam. -Proč se nezvedneš?
Susie?
Nemám kalhoty.
-Fakt? -Ne,
akorát vtipkuju. Ano, fakt.
V boxerkách už jsem tě viděla.
Nemám boxerky.
Jsi nahatá?
-Ano. -Nepřilepila ses k židli?
Neměla jsem na výběr.
Zvonil telefon, Dinah tu nebyla a já jsem se nestihla obléct.
Ještě něco?
Nejdřív se kompletně oblékneš nahoře a až pak dole?
-Ano. -Neoblékneš
si nejdřív spodní prádlo? A pak zbytek?
-Ne. -Susie Myersonová a společníci.
Kdo volá?
Kdo je to, Nicky?
Sandy Bishopová z McCormick Hatlestad.
Ahoj, Midge.
To musím vzít.
Zbytek otázek mi napiš, ano?
Zatím ahoj.
Zavři za sebou dveře.
Miriam!
-Ahoj. -Paní Bishopová.
Ahoj, Franku. Pomáháte?
Kdykoli můžeme.
Tohle místo jsme jí našli.
Vím. Je tu moc šťastná.
Bereš to Chorvatsko?
Ve „Směj se a ukaž zuby“?
-Ne. -Vážně?
-Je tam 1 000 míst. Hlavní role. -A elektřina.
Nemohu to vzít z mnoha důvodů.
Jedním z nich jsou děti.
Takže kvůli rodině?
Hlavně.
Dobře. „Nemůže to vzít kvůli rodině.“
Ty si to píšeš?
Jsi součástí i naší rodiny, ne?
No, jistě.
Moje nejbližší rodina se každou vteřinou rozrůstá, tak co?
Miriam, chceš říct,
že jsi v očekávání?
Záříš, ale nedáš to najevo.
Ne, můj manžel a jeho záhadná přítelkyně čekají dítě
a bude to komplikované.
Záhadná?
Skoro ji nezná.
Skvělé.
Midge,
-děláš si s ní starosti? -Ne.
Možná trochu.
Bude macechou tvých dětí.
Důležitá role.
To si Joel asi nemyslí.
Něco dalšího?
Asi ne.
Máme ji proklepnout?
Ne, ne, ne.
-Mohli byste? -Mohli.
-Diskrétně. -Nebo ne.
Muselo by to být diskrétní,
kdybych to chtěla.
Mluvíš s těmi správnými.
Umíme získat informace z lidí.
-O. -O lidech.
Aniž by o tom věděli.
Dobře.
Řekneš nám jméno?
Asi chodí jen do školy a domů.
Možná.
Možná ne.
Stačí vám jméno?
A budeme velmi diskrétní.
Rychle, Dorothy, začni se točit!
Řekla Boiseovi,
který je šéf: „Nejdřív zaklepej.“
„Dívky mají prsa a muži klepou.“
To mu řekla.
Midge byla vždycky asertivní. Prostě ji miluju.
V jednom podniku jsem na dveře musela napsat: „Žádný kouření.“
Legrační.
Vadí ti kouř?
Zlato, jsi tak sladká a nevinná.
Jako elf na králíkovi.
Mám ráda společnost dalších pracujících žen.
Ty pracuješ? Co děláš?
Něco s bruslemi?
Neumím bruslit. Jsem máma
a jsem v půlce školy pro sekretářky Katherine Gibbsové.
Pro sekretářky?
To bych dělat nemohla.
Muži si jich neváží.
Koukají jim na kozy.
-Je to ponižující. -Tak.
Já jim to nedovolím.
-Nauč se bruslit. -Tak co, ničitelko večírků?
Hotovo.
Tenhle měsíc to prostě musím zvládnout.
Archie se omlouvá. Cítí se hrozně.
Já vím, objednal si 56 kusů nádobí Tupperware.
Směšné. Nepřijmu to.
Zaplatí ti, až bude moct.
To zvládneme.
Peníze přicházejí a odcházejí. Spíš odcházejí,
ale que serra.
Všechno v pořádku?
Mluvíme o velké krádeži.
-Trixie? -Ne.
Imogeninu manželovi ukradli tašku.
Byly v ní i cennosti mého bývalého manžela.
Nemůže zaplatit alimenty.
Sakra, já zapomněla. Mám pro tebe vystoupení, Midge.
-Znáš Johna F. Kennedyho? -Trochu.
Táta říkal, že se v New Yorku koná sbírka
„Manželky pro Kennedyho“. Jackie to pořádá.
Jackie Kennedyová? Tu bych chtěla poznat.
Kennedyho žena.
To mi taky něco říká.
Potřebují komičku.
Požadavek Jackie.
Budou tam samé ženy.
-Platí za to? -To je jedno!
Kennedy. Udělá to.
-Zaplatí, ale nesmíš říkat sprosté věci. -Nebude.
Jdu do toho. Díky, Glorie.
Napíšu ti číslo.
Jo!
Co s tím má tvůj táta?
Je senátor.
-Senátor? -Jo.
To nechápu.
Neznáš náš dvoukomorový zákonodárný systém?
To ano.
Jméno Kennedy ti moc neříkalo.
Díky za tip, Glorie.
Dorothy už musí být blízko zvracení.
Představ mě tomu velkému chmatákovi.
DIVADLO CHERRY LANE
To bude katastrofa.
O čem to mluvíš?
Skvělá účast. Přišla velká zvířata.
Dva se na to vykašlali.
Dva z 20? Alfie na tebe musí být hrdý.
Tebe na takovém místě předvést nemůžu.
To byl kompliment.
Není tu chlast
a akustika není vtipná.
Nikdo se nebude smát.
Uklidni se.
Účast je dobrá.
Bude to vtipné.
Jdu za Alfiem.
Měla jsi mě vidět v Grantově hrobce. Celá třída se smála.
Je větší, než jsem myslel.
A než jsem to vyplivl, užíval jsem si tu chuť.
Chceš jim to vrátit?
Jak?
Jdi na mši,
zařaď se a až na tebe přijde řada,
hoď to zpátky.
Nebudou podezřívaví,
když jim Žid cvrnkne oplatku do kalicha?
Chrstli by na mě svěcenou vodu.
Tak to spláchni.
Spláchnout tělo Kristovo?
Ten chudák si vytrpěl už dost.
Začíná to.
Dobrý večer. Vítejte.
A začneme
dobrou zprávou.
Karetními triky vás nudit nebudu.
Lidé vzadu by neviděli, co dělám,
kdybych nepřišel do publika.
A kdo by mě chtěl vidět v publiku, že?
Ne. Zůstanu tady
a vy zůstanete tam a tohle...
nebude součástí představení.
Teď...
Pojďme kupředu do minulosti.
Mí dávní předkové
se smějí.
Já, v ručně šitém plášti superhrdiny.
Asi si říkáte, jaké mám schopnosti?
Tam se dostaneme.
V amatérské hodině majora Bowese
jsem vyhrál.
Super.
Tohle se ještě nestalo.
Možná se to stane,
možná ne.
Má rodina, můj plášť,
můj úspěch,
má budoucnost.
Bože, Rose. To vypadá jako ty.
Ne...
Fakt?
Je kouzelník. Stojí to v programu. Přečti si ho.
Vydáte se na tuto cestu se mnou?
To je dobře, protože jsem zamkl dveře, takže nemáte na výběr.
A teď požádám o jednoho
dobrovolníka.
Když zvednete ruku, budete diskvalifikováni.
Jste nedočkaví.
Měla jsem počkat.
Jsem příliš nadšená a odháním tím lidi.
-Jen někdy. -Právě neochotné rád zapojím.
Skryté postavy,
neopěvované duše,
ty s hloubkou, kterou nevidíme.
Vybírám vás.
Na koho ukazuje?
Myslím, že na tebe.
Na mě? Já tam nejdu.
-Proč ne? -Běž. Bude legrace.
No tak, mami.
Jsem šťastná, že jsi to ty.
Pojďme ji povzbudit.
Vůbec netuší, co s ní udělám.
Výborně.
Pojďte ke mně, mladá dámo.
A je to.
Jak se jmenujete?
-Rose. -Jako růže.
Ještě, že se nejmenujete kaktus.
To bylo dobré!
Řekněte nám něco o sobě, Rose.
No...
Žiji v Upper West Side a jsem vdaná.
Mám dvě děti a tři vnoučata.
Zřejmě máte nádherný život.
Milujete svá vnoučata, Rose?
Jistě. Zbožňuju je. Jsou úžasná.
-Chcete spát? -Pardon?
Jak se vaše vnoučata jmenují?
Ethan, Esther a Chaim.
Úžasné.
Líbí se mi ten rytmus.
Ethan,
Esther,
Chaim. Je tu teplo.
Je tu teplo.
Ethan,
Esther,
Chaim. Milujete svá vnoučata, Rose?
Malí lumpové, rodiče jsou shovívaví.
-No, páni. -Jak je zlá.
Máme na krku žalobu pro pomluvu.
Ethan,
Esther...
Chaim.
-Je zhypnotizovaná? -Myslím, že ano.
A co vaše děti?
-Jsou tu. -Pozor.
Je to tady.
Řekněte něco o vašich dětech.
Můj syn je geniální matematik jako jeho otec.
-A vaše dcera? -Je jako vy.
Nediagnostikovaný schizofrenik?
Je umělkyně.
Fascinující.
A které z těch vnoučat je její?
Ethan,
Esther...
Chaim.
Rose,
až opět uslyšíte ta jména, chci,
-abyste ukázala... -Ukázala?
Co vaše dcera dělá.
Rozumíte?
-Ano. -Ne.
-Jak? -Co?
-Ethan... -Co dělá její dcera?
-Esther... -Co to je?
Chaim.
Bubliny, bubliny, dřina a problémy.
Jste tam všichni pěkně namazaní?
Co to sakra je?
Co se děje?
Jak je na levných místech?
Máme levná místa?
Jen chci, abyste se nad něčím zamysleli, hlavně vy,
s rukou tak blízko rozkroku.
Co to říká?
Řekla „rozkrok“?
To nikdy neříkala.
To není možné.
Každá holka, kterou vidíte, jak třese zadkem, má otce.
Správně. I já mám otce.
-Abrahama. -Třese zadkem? Co?
Co je to, Miriam?
Chtěl ze mě vychovat dokonalou dámu.
Já ve striptýzovém klubu vykládám vtipy o ptácích opilým mužům se syflem.
Vše nejlepší ke dni otců!
Jaké vtipy?
O ptácích. Vypráví vtipy o ptácích.
To je moje číslo.
Takže moji rodiče teď žijí se mnou a dost se hádají.
Mají spoustu neshod.
Případ, kdy se matka s otcem
jednou za čas shodne je, když jdou spát
a za deset minut matka řekne:
„Ano, Abe! Ano! Ano! Ano!“
Připomíná mi to, jak jsem kdysi sdílela
společnou zeď s bratrem.
Je mi to líto, Noahu. Moc.
Co? Co ještě řekne?
Můj bratr Noah byl klasický aktivní teenager.
Ne, nesportoval.
Aktivní tak, jak dospívající kluci bývají.
Při sebemenším podnětu utíkal do svého pokoje.
Vivien Leighová na obálce Time,
zpět do pokoje.
Eleanor Rooseveltová řídí džíp,
zpět do pokoje.
Lassie si líže přirození,
zpět do pokoje.
Ten kluk si mazal ruce, jako by to byla voda.
Pořád používáš moc krému.
Pak potkal svou lásku ze střední,
Shiru a zamiloval se.
Zapomněl na Eleanor Rooseveltovou.
Ale pak udělal podraz.
Dal kopačky hospodyňce kvůli blondýnce s dokonalou pletí,
jako z obálky měsíčníku Nuremburg.
Ten časopis si vymyslela.
Ale moje matka...
Páni, moje matka.
Kdo je větší záletnice
než moje zatracená matka?
Vždycky má nejlepší místo na parkovišti.
Přemluví i policajta kvůli pokutě.
V obchodě koupí bagety navíc.
„Udělej z toho tucet, Ezro. Moc děkuju.“
Diví se můj otec, že nikdy nemusel měnit žárovku?
Správci našeho domu
se po ní sápou a očichávají ji jako nadržení psi.
Jako by měla pod sukní steak.
Bože. Žárovku jsem nikdy měnit nemusel.
To je můj signál.
Držte se svých vozíků,
protože přichází Lahodná Lorna.
Sladká, sexy striptérka.
To by asi stačilo, Rose.
Něco mi uniklo?
Ne. Nic. Vůbec nic.
Postavte se na stranu, Rose
a já se rozloučím s diváky.
Díky, že jste dnes večer přišli.
Bylo mi ctí.
Ten malý chlapec ve mně je také vděčný.
Stále vás zajímá,
jaká je moje superschopnost?
Vždycky jsem vás
dokázal udržet.
Vaši pozornost,
váš zájem...
A taky umím opravdu elegantně odejít.
Co je? Vpadáte nějak divně.
Promluvíme si venku.
Jistě že ne.
Miriam! Moje ruka!
Proč jsi neřekla, že jsi mě viděla ve Wolfordu?
V tom strip klubu?
Tam jsem nikdy nebyla.
Předvedla jsi mé číslo.
Slovo od slova.
Až na pár slov, která jsi vylepšila.
Nemožné.
Mami!
Tak jo. Byla jsem tam.
Byla tam ženská ve vaně a pak jsi tam ty
něco vyprávěla.
-Zhypnotizoval mě? -Astrid!
-Co jsem řekla? -Nech mě!
Astrid, prosím.
Vrať se k Shiřiným rtům,
skvrnité pleti a nadměrnému poprsí.
Tys nikdy nemyslela na Roystona Hobbingsworthe?
Co když myslím na to, co by bylo,
kdyby se nedal k námořnictvu?
Kdyby neměl nehodu? Nebo kdyby
nespal s mou matkou?
-Astrid, prosím. -Jo.
Proč jsi tam vůbec šla?
Proč? Aby ses mučila?
-Chtěla jsem to vidět. -Vidět co?
To, co ohrožuje můj byznys.
-Už zase? -Ano. Zase.
To, co děláš,
ovlivňuje mě i tvého otce. Všechny.
Jsme propojeni, Miriam.
Co jsem tam říkala?
Za prvé,
je to víc než jednou za pár měsíců.
Teď ne, tati.
Ode dneška si vedu deník,
aby bylo jasno.
A budu měnit žárovky, koketo.
Mami, musíš se smířit s tím, co dělám.
A vůbec nerozumím tomu,
jak to může ničit tvůj byznys.
To už je jedno.
Žádný byznys nemám.
-Kvůli mně? -Ne,
jdu od toho.
Prý mám přestat,
tak přestanu.
To ne. Pokračuj.
Miluješ to. Konečně jsi šťastná.
Měla jsem to ráda, ale nejsem bojovnice jako ty.
Má práce se od tvé moc neliší.
Jen je tam víc nahotin a vtipů o ptácích.
-Pozor na pusu. -Ty taky.
Je snadné skončit.
Nedělej to. Nepřestávej.
Ach, bože.
Co se tam stalo?
Řekneme si to u lahve sherry.
Co jsem řekla?
Máš slabost pro muže s knírem.
-Vrátní nemají kníry. -Takže připouštíš,
že tě přitahují vrátní.
-Dobrý den. -Kdo jste?
-Co tady děláš? -Vysvětlete to, pane.
-Neflirtuj. -Kdo flirtuje?
Byl tam nádech.
-Jste s nimi? -S kým?
-Tou skupinou. -Jsem se skupinou.
Běžte dovnitř.
Frank pracuje pro Susie.
To je dobré. Jděte.
Já přijdu hned.
Midge, co se týče té Mei Linové,
jdeme od toho. Je to příliš nebezpečné.
Nebezpečné? Proč?
Její rodina je nebezpečná.
Neser se do nich. Nechají tě zmizet.
Jako bys neexistovala.
Julie, promiň. Vylekali jsme tě.
-To byla zbraň? -Ano.
Ale jen atrapa.
Ano, atrapa.
Frank se mnou občas vystupuje.
-O víkendech. -Střílí květiny.
-Legrace. -Promiň, že jsme tě vylekali.
Měla bys přestat slídit po téhle chodbě, Miriam.
Pravda. Přestanu.
Dobrou, Julie.
Čím míň o nich budeš vědět, tím líp.
Prosím, nikomu neříkej, že jsme kolem nich slídili.
-Nestalo se to. -Dobře.
Omluv se za mě Julii. Bylo to ode mě neprofesionální.
-Omluvím. -Dobře.
JOHN FITZGERALD KENNEDY NA PREZIDENTA
Jdeme na to.
Tyto rošťácké tříbarevné šaty doplňuje
žertovný lněný klobouk Olega Cassiniho.
Černý svitek
připomínající dílo zenového mistra
podtrhuje vertikální romantiku těchto šatů.
Klobouk Lily Daché
je třešničkou na chutném dortu.
A nakonec
se obdélníkovými výřezy proplétají puntíky granátového jablka,
zatímco živůtek
rámuje lodičkový výstřih.
Doplněno elegantní verzí
rybářského klobouku do deště.
A nyní se o zábavu postará
velmi vtipná dáma, která bude vyprávět anekdoty.
A pak si dáme dort z Ginovy cukrárny.
Představuji vám
paní Miriam Maiselovou.
John F. Kennedy kandiduje na prezidenta.
Já vím! Skvělé, že?
Budeme mít mladého, chytrého,
hezkého prezidenta a on bude mít hodně práce.
Četly jste jeho program?
Nový plán zdravotní péče,
který zahrnuje výstavbu nových nemocnic, elegantnější pláště,
a zapnuté topení, abychom nemrzly
při prohlídkách.
Dá víc peněz NASA
a pošleme člověka na Měsíc dřív než Sověti.
Tyhle věci znějí báječně.
A nevýhoda jeho vítězství?
Čeho bychom se my, každá žena v této místnosti, měly velmi, velmi bát?
Tohohle.
Pokud vyhraje,
tohle bude první dáma.
Chápete?
Probudíte se, vlasy v natáčkách,
zmuchlaný obličej, sednete si ke stolu,
zvednete tohle a hned ráno
uvidíte tuto tvář.
Jako opravdu?
Je to fér? A nejde jen o tvář,
oblečení nebo držení těla.
Nevymysleli výraz „držení těla“ kvůli této ženě?
Umíte si představit Jackie se špatnými vlasy?
Sloupaným lakem?
Umíte si ji představit s hořčicí na košili nebo s křečemi?
Pat Nixonová, ta žena má křeče.
Pravděpodobně každý den.
Pat je určitě milá, ale vím, jak vypadá
po večeru s příbuznými.
Vyčerpaná, lehce opilá,
plná zášti
a najednou si uvědomí, že sekáček na led se dá použít i jinak.
Ale ne Jackie,
jeho rodiče ji milují,
jedí její pečeni
a nosí jí květiny.
Mluví plynně francouzsky, španělsky, italsky a jidiš.
O tom posledním nemám důkaz, ale věřím, že je to pravda.
Opravdu chceme první dámu, která vypadá takhle na koni?
Nechceme spíš první dámu, která vypadá jako kůň?
Atraktivní kůň. Závodní kůň.
-My ženy toho máme hodně. -Ano.
Potřebujeme se neustále srovnávat s...
No tak.
Kdo má na pláži tak dokonalý
výraz obličeje?
Kde jsou spáleniny?
Skvrny od potu?
Skvrna od limonády, kterou její dcera
vyzvracela po prvním zhoupnutí oceánu?
Kde je Jackiein výraz, který říká:
„Co když ji teď pustím...“
Je naprosto dokonalá.
Jedna okouzlující anekdota.
„Když senátor zapomněl citát
z Tennysonova Odyssea,
Jackie ho zachránila tím, že příslušné verše
odrecitovala zpaměti.“
Kdo jsi?
Zeptala se Pat Nixonová, ne já.
To je hezký obleček.
Promiňte, právě nakupuji.
Taky jsem měla takové šaty.
Byly to mé šťastné šaty
dokud...
To je příběh na jindy.
Tady ne. Je to trochu pikantní.
Jsou tu baby karotky.
Naházíme na ně bramborovou kaši.
Dobře.
Nedávno jsem se rozvedla a cítím se
trochu osamělá.
A před pár týdny jsem potkala muže.
Byl milý, hezký a já jsem měla své šťastné šaty,
skvělá kombinace.
Šli jsme na kafe, ale kavárna byla zavřená,
tak navrhl, že si dáme kafe u něj v bytě.
Kafe mu došlo, tak jsme se spolu vyspali.
Vím, co si teď myslíte:
„On neměl čaj? Sodu?
Nebo ovoce? Co třeba jablko?
Jediná další možnost byl sex?“
Je to můj příběh. Smiřte se s tím.
Měli jsme sex a bylo to skvělé,
když se najednou rozletí dveře a dovnitř vpadne cizí ženská
s malým psem a začne křičet.
Říkám si: „Kdo to je?“
Chtěla jsem volat policii,
než mi došlo, že je to jeho žena.
Nemohla jsem uvěřit.
Já jsem byla ta cizí.
Byla jsem nevěstka, štětka,
všechno to, co se říká milenkám manželů.
Představte si,
že přistihnete manžela s jinou ženou ve vaší posteli?
Jak jsem tak ležela v její posteli,
pod jejími peřinami...
Hej, podívejte se na to z té lepší stránky!
Má moje šťastné šaty!
Kde je ten dort?
Susie Myersonová a společníci.
-Mám otázku. -Jakou?
Dinah mi řekla, že máme zítra oběd ve 13.30.
Nebo je o hodinu dřív,
protože ví, že přijdu pozdě?
To bychom se potkaly ve 14.30.
Mně řekla 12.45, protože mám zpoždění maximálně 15 minut,
když jedu z Upper East Side.
Vím, že to tak dělá.
Jen se chci ujistit, jak je to tentokrát.
Už je to fuk.
Dnes spolu jdeme
na večeři a promluvíme si.
Může vybrat místo.
Promluvíte si.
V jedné knize se píše, že máš člověku,
kterého propouštíš, projevit úctu, aby tě nezabil.
Tak jo. Zítra.
A něco pro tebe mám.
Co?
Kromě dortíku, kterého se dotkla Ethel Kennedyová,
-tvůj podíl na zakázce. -Jaké?
Na mé.
O ničem nevím.
Měla jsem vystoupení.
Za peníze.
Vyparádila jsem se.
Musím jít.
Ale zítra mi o tom vystoupení,
které jsem nezařídila, povíš.
-Zítra ve 13.30. -12.45.
-Sluší ti to. -Díky. Vám taky. Můžeme jít?
Jistě. Ale víš co?
Vem si svůj kabát, co tu pořád visí.
Proč?
V okolí bylo pár vloupaček.
-Nechci, aby ho ukradli. -To je fakt.
Tady je nějaká taška.
Dej si ho do ní.
A ty fotky taky.
-Pro jistotu. -Dobře.
-Tohle máš ráda? -Udělal to pro mě můj synovec.
Šup tam s tím.
Tohle taky.
A je to všechno.
Jdeme se najíst.
Kuře a vafle se zeleným salátem?
Kdo by řekl, že to bude chutná kombinace?
Dobře, že to někdo zjistil.
Mám ráda lidi s vizí.
-Dinah... -Hank! Posuňte se doprava.
-Proč? -Aby mě neviděl.
-Dobře. -Ještě,
ještě, ještě. Stačí.
-Dobrý? -Dobrý.
Dobře, Dinah. Chci se jen ujistit, že jsi v práci šťastná.
Jestli ne, proberme to.
-Jsem šťastná. -Nevypadáš.
Jsem šťastnější než kdy jindy.
Jako dítě jsem měla dřevěného psa,
který vrtěl ocasem.
A byla jsem šťastná.
Toto je lepší.
Jako tvůj zaměstnavatel chci být taky šťastná.
Je těžké představit si vás šťastnou.
Asi nikdy nebudu skákat štěstím, ale chci
být spokojená jako zaměstnavatel.
-Pořád musím... -Promiňte, večeře
je zkažená. Je tady James.
-To je legrace? -Nejsme tu kvůli večeři,
ale kvůli Jamesovi.
Komik dělá legraci.
-Dinah... -Komedie je jediný způsob,
jak to může černoch zabít a běloch mu řekne „dobrá práce“.
Sedni, Jamesi.
Tys asi někoho zabil.
Já taky. Až řeknu tři,
řekneme koho.
Neboj, nikdo neposlouchá.
Raz, dva, tři.
Binga Crosbyho.
Vsadili jsme se a já ho podfoukl.
Někteří lidé u baru protestují,
že pořád mluvím.
Je neohrabaný, ale zábavný.
Hele, snažím se být milý.
Máma vždycky říkala: „S cukrem dojdeš dál než s octem.“
Proto má teď kvůli cukru jen levou nohu.
Tomu se cukrovkáři asi smát nebudou.
Hodně jsem se o vás naučil.
Hej, nalej na to ještě trochu sirupu, brácho.
Máma by mě zabila, kdyby věděla, co dneska dělám.
Chtěla mě udržet v bezpečí.
A já tady dělám tu nejnebezpečnější věc. Vyrušuju černochy při jídle.
Snažím se dostat mimo černošské publikum.
Všechno je zaměřené na bělochy.
Tam jsou peníze.
Třeba pohádky.
Kdyby Jeníček a Mařenka byli černoši, měl by příběh čtyři řádky.
Děti nechají za sebou drobky kukuřičného chleba.
Čarodějnice se zeptá: „Jaký je recept?“
Oni upečou nejlepší chléb na světě
a ona je zapomene sníst. Konec.
Černá Růženka.
-Ty ho znáš? -Viděla jsem ho dvakrát.
Přijde mi výjimečný.
To ano.
Drž se své práce.
Nehraju jen ve smradlavých restauracích,
ale také na celé řadě luxusních toalet po celém Trojstátí.
Juniore!
-Ahoj, Jamesi. -Dinah Ruttlesová. Jak je?
To je Susie. Říkala jsem ti o ní.
-Osvěž mi paměť. -Jsem manažer umělců.
Dobře.
Jsi zatraceně vtipný.
-Ale? -Co?
Vždycky je nějaké ale.
-Nedělej to. -Tak dobře.
Ale máš příšerné oslí můstky.
Jo, s tím mám problém.
A kličkuješ. Máš příliš mnoho témat.
Mám toho hodně na srdci.
Vypiluj to.
A dál?
Máš manažera?
Manažer ti jen bere peníze.
Máš s nimi hodně zkušeností?
Slyšel jsem to.
Bez manažera
budeš příštích deset let pracovat na pánských záchodcích.
-Kecá? -Nekecá.
Chci tě zastupovat.
Zkus to šest měsíců.
Přinejmenším tě můžu dostat na lepší záchody.
Ať zavolá manažera.
Máš vizitku?
Vem si hranolku.
Zavolej mi zítra. Kolem oběda.
Čau, Jamesi.
Musím jít domů.
Máma si dělá starosti, když nezavolám.
Tohle si vezmu.
Takže zítra můžu přijít?
Jistě, že ano.
V 9.30. Přijď včas.
Jistě.
Hlavně si stihněte obléct kalhoty.
To stihnu téměř vždycky.
A to fialové?
To je asi lilek, nebo hrozen.
Nechci mít z Esther lilek.
Nechce, aby byla lilek.
Je tu výběr. Dýně,
mrkev, různé druhy fazolí.
-Slyšíš? -Ananas by jí slušel.
Sladké ovoce. Nic slaného.
Sladké ovoce.
Ethan asi bude chtít být banán nebo mrkev.
DALO TO ZABRAT! DINAH
Kluci jsou těmi tvary posedlí.
-Mrkev pro Ethana. -Jasná věc.
Takže to můžeme vzít?
-Jistě. -Můžeme.
-Řeknu to mámě. -Tati,
můžeme si dát něco k pití?
Neřeknu ne.
Tak v baru?
Ano.
Řeknu tátovi o Mei.
-Vše. -Řekla bych, že už je pozdě.
Vím. Říkám ti to jen ze zdvořilosti.
Asi zavolají i Abemu a Rose.
Dobře, díky za upozornění.
Ananas a mrkev jsou dobré.
To zafunguje.
Ano. Dej mi pak vědět.
Je tu Show Gordona Forda
a náš vtipálek Lenny Bruce.
Carnegie Hall?
Jsi nervózní, jestli se naplní?
Před třemi vteřinami jsem nebyl.
Už nemáš strach z vystoupení, že ne, Lenny?
Dej mi chvilku.
Víš, jak jsem to myslel.
Aby bylo jasno, Nabisco je náš sponzor.
To tví diváci mají nečistou mysl.
Má je čistá jako mysl A. Bryantové.
Vím, že Carnegie Hall naplníš.
Tak jo.
Budu teď trapně hrát sám na sebe, Gordy.
Můj manažer mi to slíbil,
takže...
Najeďte mi na detail.
To je ono.
Ale pozor na nápovědu.
Tak.
Lidi, tady Lenny Bruce.
Moc vás prosím, abyste přišli
na mou show do Carnegie Hall.
Moje sebeúcta je v ohrožení,
méně než vyprodaná show by rozbila moje křehké ego
a poškodila něco, co je právníkům velmi drahé,
můj účet v bance.
Takže přijďte na mou show
a kupujte výrobky Nabisco
kvůli Gordymu.
Namočte si krekry Ritz do suché whisky...
Je to výborné.
Co kdybychom dali všem v publiku
krekry Ritz a whisky?
Připijme si. Budu se muset vrátit k tvé matce.
-L'Chaim. -L'Chaim.
Co mi chceš říct?
Chtěl jsem si dát drink se svým otcem.
Dej do toho více citu.
Vím, že jsem byl ohledně té holky,
-se kterou chodím, tajnůstkářský. -Ano.
Mám holku. Skvělou holku.
-Jmenuje se Mei. -Mei? Krásné jméno.
Bude z ní doktorka.
Tahle část je pravdivá! Dobře.
Asi se vezmeme.
Ano! Měli jsme si dát dvojitého.
To napravím.
Máma bude nadšená.
To je jen půlka.
Půlka? Ještě je druhá půlka?
-Poslouchám. -Dobře.
Zavolám servírku. Lindo!
-Sakra! -Tati!
Zavolejte sanitku!
Je tady doktor? Nějaký doktor?
Kreativní dohled Kateřina Hámová