Smaka för en gångs skull.
Lenny! God morgon, vill du ha kaffe?
Vi har bagels, bialys, grapefrukt, du kan få en blintz.
Blintzarna är superba.
Ursäkta, vilka är ni?
-Miss December! -Du ser annorlunda ut.
Du pratade om Miss December kvällen vi satt i finkan tillsammans.
Jag har suttit inne med många.
Vi sa till barnen att du hade ätit för många kakor och hade magont.
Håll fast vid den historien, tack.
Jag förespråkade sanningen.
Jag var inte på humör att beskriva alkoholförgiftning.
-Så om han frågar... -Vem?
-Ethan. -Jag vet inte vem...
Om ett barn frågar varför du är här är ditt svar...
Han var ju kvicktänkt, sa du.
Jag menade hans humor. Han kan vara en idiot.
Ursäkta mig!
Igår kväll hade jag lite mer på mig.
En kavaj, skor, plånbok. Hör nån annan det där?
Framgång!
-Titta vem som äntligen är uppe. -Vänta. Du.
-Jag känner dig. -Och jag dig.
Du sover mycket tungt.
Ethan klättrade över dig för att hämta sin brandbil.
Vänta!
Okej. Det här hände inte.
Det är Hudsonfloden utanför fönstret!
Upper West Side!
Nån annan skriver säkert hans material.
-Vill du ha kaffe? -Vi erbjöd.
Ledsen att jag inte var där när du vaknade, men jag toatränar min dotter.
Idag var hon väldigt duktig.
Igår var en katastrof. Vi måste byta tapeter.
Alla har sina toppar och... Får jag...
-Vill du ta en dusch? -Nej.
-Du borde! -Jag ska duscha när jag...
Jäklar!
-Hur kom jag hit? -Vad kommer du ihåg?
Ingenting.
Igår kväll när jag åkte hem från klubben
såg jag dig ligga avsvimmad på marken.
Jag frågade var du bodde och du sa: "Fin frisyr."
Sa jag "Fin frisyr"?
Nej. Bara "frisyr", säger vi.
Jag sa tack och tog med dig till min sons rum.
-Med den lilla sängen. -Han är fem.
-Blev jag rånad? -Inte vad jag vet.
Var är mina skor, min jacka, plånbok och klocka?
Zelda stryker din kavaj och putsar dina skor.
Jag gömde plånboken, för Ethan äter pengar nu,
-och jag ska leta efter din klocka. -Vänta!
-Jag behöver byxorna. -Jag behöver dem mer.
De är skrynkliga dåliga byxor.
Man måste lära känna dem bättre.
Okej! Jag hittade din klocka!
Zelda, kavajen ser bra ut. Vill du ge henne dina byxor?
-Gissa. -Han behåller byxorna på, Zelda.
Skor och plånbok.
Ethan bet i en sedel, så jag ska ersätta dig.
-Jag kunde inte hitta din slips. -Behåll slipsen.
-Lenny... -Jag har slipsar.
Tack för detta, men nästa gång du ser mig
och tror att jag behöver hjälp, fortsätt bara att gå.
Hallå!
Hallå! Drama queen!
Återvändsgränd!
Kan vi, snälla... Lenny!
Hissen...
Varför bor du så högt upp?
Varför är du... Verkligen? Lenny!
God morgon, mrs Teitelbaum. Lenny!
Lenny!
Har ni ingen taxi på Upper West Side?
De kanske håller sig undan dig.
-Här. -Vad är det där?
-Din sko. -Nej, jag har den...
-Den var på nyss. -Varför är du så upprörd?
Jag plockade upp dig ur rännstenen, och du är arg på mig?
-Du borde vara tacksam. -Det är jag.
Gå och skydda tapeten till varje pris.
-Du beter dig som ett barn. -Självklart, jag är komiker!
-Snälla, gå in igen. -Det är Lenny Bruce!
-Hej, Lenny! Du är bäst! -Hej. Tack.
-Jag förstår inte vad som händer. -Nej?
Du är kungen, Lenny!
Du kan sticka, undersåte. Du också.
-Du kanske... -Säg inte hur man tar en taxi.
Inte hur, utan var.
Jag har fått taxi sen innan du föddes!
Jag pratar med dig, se på mig!
Gör du så här när nån gör dig en tjänst?
Du ignorerar mig.
Ursäkta. Har ni två träffats?
Skit på dig, Bruce! Du är en halvdan komiker!
-Det är grönt ljus! -Gå och stryk dina byxor!
-Varför beter du dig så här? -Det här är inte min miljö!
Det här stället. Det där förklädet.
Morföräldrar äter frukost, barn springer omkring och lär sig skita.
Leni Riefenstahl vill ta mina byxor.
Det sista är jag van vid...
Jag är helt chockad.
-Jag vet att du menade väl. -Ja.
Jag tog med dig hem.
Du sov i en säng istället för en fyllecell.
Beklagar att det inte är din miljö.
Strunt i barnen. Jag har ett barn.
-Har du? -Ja.
-Pojke eller flicka? -Flicka.
-Du har aldrig nämnt henne. -Inte?
Alla gånger vi har suttit och stickat
med pajerna i ugnen,
har jag aldrig nämnt mitt barn?
För att man inte ska göra det.
Det är inte så det funkar. Vi är komiker, nattvarelser!
Vi pratar om utsvävningar och pornografi.
Skämtar om diktatorer som kommer på middag,
hur Stalin gillar sin biff.
Vi har inga förkläden, diskuterar ingen potträning.
Om jag vill prata om min dotter, ringer jag min mamma.
-Vad håller du på med? -Jag måste pissa.
Använd badrummet där uppe.
Då spelar du musik. Jag vill inte ha musik när jag pissar.
Äntligen.
Du, jag vet att jag...
-Här. -Ursäkta.
Vad tror du hände i natt?
Nej, det är för taxin, skoputsningen, blintzen.
Jösses!
Han var en utmärkt snickare.
-Är inte du Lenny Bruce? -Bara kör.
-Vilket nummer? -Numret till en nattklubb.
Vad heter nattklubben?
Jag vet inte, men det är i Chinatown. Hjälper det?
Nej.
Okej, kan du leta upp klubbar i Chinatown?
Nej.
Kan du räkna upp nåt som låter som en klubb?
Jag skulle kunna.
Kan du ta alla mina samtal de närmaste sex timmarna?
Jag är artistmanager. Har du tänkt på att uppträda?
Vänta! Prova Joel Maisels klubb i China...
Hallå?
Du skulle ju dela med dig.
-Dinah! -Ja?
Jag måste nå Mike Carr.
Jag lämnade två meddelanden.
-Använde du mitt namn? -Gud, nej.
Bra.
Jag uppskattar att du äter allt detta i min säng.
-Låt den där damen hitta klubben. -Vem?
Damen som sitter där ute. Låt henne hitta klubben.
Det är väl hennes jobb?
Sitter där varje dag och bara lyssnar.
Ät inte i min säng och sköt dig själv.
För mycket information på en gång.
-Tack. -Ha en bra dag.
Här är en till. "Wines of the world."
"O" i "world" är en liten jordglob. Söt.
Göm den innan Alfie tar fram sitt pass.
Miss Lennon är verkligen tacksam.
För att rösterna i huvudet inte har gått ihop.
Midges ex har en klubb i Chinatown...
Jag fixar det.
-Jag minns inte namnet. -Jag fixar det.
-Vem är det? -Min systerdotter, syrran måste jobba.
Är det verkligen professionellt?
Så gör alla sekreterare på kontoren där jag jobbat.
-Du jobbar inte på de kontoren längre. -Jag är i telefon!
-Hej, det här är Susie Myerson. -Kakor, stod det.
Jag hatar lögner.
Du kan väl hitta en söt blondin att såga itu eller nåt?
Joel Maisel i telefon.
-Så fort kan det inte gå. -Jo.
-Joel Maisel. -Ja.
Jag sa inte namnet.
-Tänker du ta telefonen? -Ja.
Det där är vad jag kallar magiker!
Joel? Hej.
Susie Myerson på Susie Myerson & Associates.
-Hur mår du idag, kompis? -Vem är det?
Susie Myerson på Susie Myerson & Associates.
-Hoppas att jag inte stör. -Vem är det?
Du är rolig du.
Joel, jag ringer för att prata med dig om...
-Du vet väl vem det är? -Bette Davis eller Rock Hudson.
-Jag försöker återupprätta vår relation. -Vi har ingen relation.
Låt oss skapa en.
Jag är artistmanager, du äger en nattklubb.
Vi kan göra affärer nån gång. Så håll tyst och agera professionellt.
Manager, lägg av.
Du har en klient, och hon kan komma hit när hon vill.
Jag har faktiskt en spännande ny klient nu.
-En som du inte har legat med! -Komiker?
Magiker.
-Korttrick och sånt? -Nej. Mycket mer.
Han är otroligt fingerfärdig.
En illusionist. En hypnotisör. Fan, han kan faktiskt vara magisk.
Och han är helt unik.
Jag önskar att du ville boka honom.
Jag har hört så mycket gott om din klubb.
Sluta. Du gör mig nervös.
Ge honom en chans, när som helst.
Han är superhipp, ungdomarna älskar honom.
-Jag måste se vad han gör. -Absolut. Första showen är gratis.
Gillar du den, bokar du honom i en månad. Okej?
-Vi får se. -Slug affärsman.
Vi ska skapa skön musik, du och jag.
Okej, hej då.
Jag satt på kakorna.
Oscar Levant, hur många sekunder vill du använda för nästa fråga?
Du har 37 på banken.
-Jag använder 18. -Okej.
På 18 sekunder,
namnge varje delstat som börjar med M eller C.
Starta klockan!
M, Mississippi, Missouri, Maine, Melinda.
Ingen delstat utan en ex-fru.
Utträdde du ur unionen?
Hon besköt mitt Fort Sumter.
Mamma! Pappa! Barnen sover och jag går ut!
-Jag fick en bom i huvudet. -Jag vet, jag hörde bommen.
Ursäkta, vem är det som pratar?
Vill du ligga ner på golvet?
Vi kan lägga grytlappar under huvudet.
Jag har två flaskor hårspray på mig.
Jag ser att du gömmer dig där uppe, Pete.
Pete är boven. Okej, Oscar, jag glömde inte bort dig.
Starta klockan!
Montana, California, Connecticut, Cucamonga.
-Är det en delstat? -Mer ett tillstånd av förvirring.
Tiden är ute.
-Vad missade han? -Han missade Michigan, Colorado...
-Vad pågår här? -Det är Seconds Count, så roligt.
Sophie är så rolig. Hon är på topp.
-Jag menar teve-brickorna. -De är för Sophies show.
Missar man ett avsnitt kan man inte prata med nån,
det är det enda folk pratar om.
-Torsdagskvällar äter vi här. -Unikt.
Okej, barnen sover och jag går min väg.
Vi ses.
Ni vet väl att hon försökte förstöra er dotters karriär?
-Vem? Sophie? -Ja, Sophie.
-Det var länge sen. -Som ni vill. Fortsätt.
Det var inte länge sen.
-Vi missar programmet. -Det är nostalgi, va?
Minns ni henne från tiden då man lekte med tunnband?
Nej, vi tycker att hon är jättekul.
-Hon är vår nya Chaplin. -Ingen kommentar.
Okej, om du menar Buddy Chaplin, han som mäter fötter
och ryktas ha en död siamesisk tvilling stickande ur ut magen, så kanske.
Men Charlie Chaplin? Moderna tider? Guldfeber? Knappast.
-Du hade ingen kommentar, sa du. -Fasen.
Jag missade det! Hon sa nåt roligt.
Hon säger aldrig nåt roligt. Det är bara löjliga krystade bon mots.
De är inte krystade...
Och kunde du franska skulle du säga bon mot.
Jag är mot-ligt intresserad.
-Sophie är krystad, men det är kul? -Jag hörde det där.
-Vi missar reklamen! -Det är reklam för laxermedel!
Ja, men hon gör dem roliga.
Hon är så respektlös, och har gått ner i vikt.
Nu är jag färdig här.
-Tack för det! -Amen.
Hallå! Vad är det där?
Kom igen!
Varmvattnet i duschen är tillbaka.
Vi har städat kaffestället och köpt ny bryggare.
Vi har grädde, socker och småkryp.
-Därför har man sockerskålar. -Du ska få en sockerskål.
Vi flyttade färg och väv från förrådet.
Spegeln är uppe, sömmerskan är här,
inte med egen symaskin som utlovat,
men vi hittade en symaskin när vi flyttade färgen och väven,
så varsågod.
Taket ska fixas nästa vecka.
Vi hittade Dukes trumpet. Men vi kan inte hitta Duke.
Högtalaren i omklädningsrummet funkar igen,
vi gjorde om urinoaren i damrummet till en frösäng.
Boise, du gör framsteg.
Än kan du bli scenchef.
Jag är chef-chef.
Jag sköter scenen. Men även andra saker.
Jag sköter affärerna.
Och på lastkajen är det jag som basar...
-När leveranserna kommer in... -Stopp! Jag går på nu.
Jepp.
Hallå!
Två gin rickey, tre banandaiquiri,
en Singapore Sling, en White Russian. Med extra Russian.
-Tre Grasshopper. -Var är min Sherry Flip?
Lugn. Vad kom efter Grasshopper?
-Sherry Flip. Tack. -Manhattan med extra körsbär!
-Hur är läget? -Slut på vitt vin!
Bartender. Sex Paloma till bordet där borta.
-Och fyll på sen. -Paloma, Paloma.
Vi behöver en grapefrukt.
Hallå!
Hej.
Ursäkta oss.
Titta! Där är hon!
Jaha.
Hej på er, allesamman.
Så många damer i publiken ikväll.
Ni vet väl att Bergdorfs rea är 15 kvarter norrut?
Klänningarna är 50 % här också, fast inte på samma sätt.
Hej, mina damer. Har ni gått vilse?
Hon ska gifta sig, vi tog hit henne.
Så jag kan avråda henne?
-Vad heter du? -Nora.
Grattis, Nora. Vad heter din fästman?
-Montgomery. -Har du ett foto?
Inte illa.
Men kom ihåg, ena dan lägger du dig med den här
och nästa vaknar du med den där.
Jag skojar bara, sir.
Och...
Sluta.
Hur går det här inne? Jag gillar looken.
Smarta glasögon. Bara för syns skull.
De ser riktiga ut.
Mina damer, jag hör varje ord ni inte låtsas om.
Jag är imponerad.
-Dodie... -Imogene.
...har slagit sitt förra rekord,
som hon satte för exakt tio minuter sen, 80 ord i minuten.
Inte personbästa, men det var James Joyce
-så jag var nervös. -Vad?
Finnegans Wake, känns som
gallimattias, men han är ett geni.
-Mellan er båda sa det verkligen klick. -Minst sagt.
Det heter inte så, men än sen?
Friheten att skriva, utan att skriva på maskin...
-Det förändrar mitt liv! -Är jag anställd?
-Jag låter dig aldrig gå. -Jag är gisslan!
-Miss Miriam! -Kommer, Zelda!
-Så, Dodie, redo för lite Proust? -Imogene!
Frågan är om mr Proust är redo för mig?
Kylskåpet har dött. Jag öppnar, inget ljus.
Varorna är varma. Sitter det i väggen?
Det är i, så inte det.
Det var strömavbrott igår kväll.
Vad menar du?
Lampan i kylen lyste inte.
Så du bara lät det vara?
-Jag visste inte vad det var. -Vad...
Vad är du för kvinna? Du har varit gift.
-Hur gick det till? -Det hade inte med kylen att göra.
Dumma flicka som inte fattar när nåt är fel när lampan inte lyser.
Jag ska fixa det. Låt oss fråga några av grannarna
om de kan förvara några saker åt oss.
Kom in, Norma och Lorraine, vi sätter oss,
tar lite iste och så berättar ni
allt om er själva som kan vara av intresse för en man.
-Abe? -Rose.
Flickan är rena underbarnet.
Kände regeringen till henne skulle hon undersökas i ett labb. Stopp!
Ursäkta mig, damer.
Jag bokade vardagsrummet igår. Kollade du inte schemat?
Nej.
Schemat var din idé, så jag utgick från det.
-Vi är nästan klara. -Det var ditt schema.
-Jag går. Dodie. -Imogene!
Ta dina saker och följ mig.
Vi kan vara i badrummet. Det är där jag brukar arbeta.
Jag ska ordna med teet.
Kära nån! Vad är det här?
Kylskåpet dog och Zelda glömde att hon lärt mig polska.
Hallå?
Det här är Rose Weissman.
Hej. Jag är Miriam Maisel.
Ni två ser ut att ha ett kylskåp hemma.
Ja. Det låter underbart. Jag skulle vara hedrad att delta.
Okej. Tack.
Har du inte lärt din dotter om lampan i kylen?
Finns det en lampa i kylen?
Miriam, gissa vad?
Jag är bjuden på Small Business Women's Councils årliga lunch.
Din mor är nu officiellt känd som liten kvinnlig företagare.
Nej, vänta, kvinnlig småföretagare.
Nej, jag har ett företag, det är litet, jag är kvinna...
-Jag får gratis lunch. -Grattis.
Tack.
-Miriam! -Vad?
-Jag bjöd, de sa ja. -Du bad dem inte sitta ner.
-Vill ni sitta ner? -Adjö, Miriam.
Jag är så ledsen. Det var min dotter. Hon är så rolig.
Hon blev sparkad i huvudet av en häst som liten...
Vilken skönhet!
Dinah!
Fan också!
-Nån älskar dig. -Det här är inte kärlek!
Ett golfproffs ingick. Jag har hans kort.
-Ring upp Sophie Lennon. -Ska bli.
Du måste fånga honom!
-De förökar sig! -När du fångar henne, tvätta henne!
Fan!
Förlåt, jag skulle flytta på de där.
-Sophie Lennon på linje ett. -Dinah, vi har bara en linje.
Sluta säga "linje ett".
Det får dig att verka viktig.
Det är jag, Dinah. Jag är viktig.
-Jag vill att folk vet det. -Stäng dörren.
Sophie, du måste sluta, nu!
-Det är inte ms Lennon. -Toppen, Humbert Humbert.
-Låt mig prata med henne. -Tyvärr.
-Hon får sin romerska vaxning. -Sin vadå?
Borttagning av hår där det inte borde finnas.
Dawes! Fråga Susie om hon gillade Cadillacen.
-Gillade ni Cadillacen? -Hälsa att jag avskyr den,
och att det är meningslöst att skicka presenter,
så bara sluta.
Miss Lennon vill ge er dem. Det är poängen.
Fråga om hon gillade sin Cara...
Hon blev avbruten,
Dawes, jag har ingen aning om vad fan det är.
Påminn den galna kvinnan om vårt avtal.
Jag hjälper henne, och hon försvinner!
Hon ogillar er generositet.
Hon fixade lekprogrammet åt mig! Hälsa det!
-Hon säger... -Jag fixade bara Gordon Ford.
Hon fixade lekprogrammet själv.
Så hon kan ta tillbaka sina gåvor.
Dawes, hälsa att jag...
-Jag har faktiskt ingen aning. -Adjö!
Dinah, ta hit en ny apelsin!
Vill du att jag ska dö av en hjärtattack?
Är det vad du vill, Miriam?
För du gör ett bra jobb.
Jag vill inte att du får en hjärtattack. Du har varit så snäll.
Visst har jag? Jag är en snäll man.
Jag behöver bara en nypa skosh mer tid för nästa betalning.
Vad är det? Är det som en bissel?
Kanske ett par veckor?
Jag fick en gigantisk Tupperware-order från 9B.
Hela geologiavdelningen köper för att förvara fossiler.
Jag snackar inte Brownie Wise-beställning...
Vad är det?
Hon kastade en skål med vatten till en gäst,
för att visa hur lufttät den var. En legend.
Ring ambulans!
Jag får betalt när checken har täckning,
och checken är från en bank i Toronto. Hon är kanadensisk.
Hon säger "i krokarna" och "runtenom".
Skosh och en nypa är inte ord som används i juridiskt bindande kontrakt.
-Är du medveten om det? -Tack för din förståelse.
Dina barnbarn älskar dig.
Jag behöver en drink.
-Hur fick du gelé på skjortan? -Dinah hade en systerdotter med gelé på.
-Det strider mot affärsmodellen. -Har vi en?
Flickor. Sprit. Män som betalar. Punkt.
Men hon är rolig, eller hur?
Ja, men hon förvandlar stället till jag vet inte vad!
Pratar ni om mig?
Jag trodde du hade gått. Och du knackade inte.
Pratar ni om mig?
-Vad är det här? -Terrence, mrs Maisel
och hennes påstridiga lilla manager Susie.
-Terrence är vår partner. -Viktig sån.
Och Mario är det han ser ut att vara.
Mrs Maisel, ni såg till att det blev liv i luckan.
Huset är fullsatt varje kväll.
-Med fel sorts människor. -Vilken sort då?
Såna som lagar fläskkotletter.
-Kockar? -Kvinnor.
Än sen?
Än sen? Det är en strippsylta.
Säg inte så där.
Det är en nöjeslokal för en viss manlig kundkrets.
-Som gillar tuttar. -Och?
Män kommer hit för att fly från kvinnor.
Utom kvinnorna på scenen.
Det luktar annorlunda.
-Vadå? -Det luktar inte öl, piss, ammoniak.
Har jag förbättrat lukten? Tänka sig.
Är det så dumt att det inte stinker?
Bra. Bunny har nåt att tillägga.
-Jag gillar inte pisslukt. -Samma här.
Det beror på omständigheterna.
Ni borde vara sura. Maisel stjäl all uppmärksamhet.
Sen hon kom hit är kaffet mycket bättre.
Färre slemmiga typer utanför.
Hon fixade en sömmerska. Nu ramlar inte kläderna av.
De ska ju ramla av.
Affärsmodellen!
Kvinnorna ger mer i dricks.
Jag frågade inte, tack.
Kvinnor är mer generösa och givmilda.
Vi ger för fan liv, föder ungar.
-Du är färdig här, Bunny! -Det kan du vara själv!
Det var ingen förolämpning. Du har slutat, gå hem!
De är inte diskreta, polisen märker det.
Efter showen går männen.
Kvinnorna stannar, skrattar, pratar...
Än sen?
Verksamheten är olaglig, förstår du inte det?
Men spritförsäljningen ökar.
Ja, de galna fruktdrinkarna.
Banandaiquiri, Mai Tai, Pink Squirrel.
Och alla vill ha såna där små paraplyer.
Över min döda kropp, inga små paraplyer,
ingen automat för kvinnoprodukter.
-Finns det såna? -Jajamän.
Så elegant. Som på ett konstmuseum.
Men jag ser att intäkterna går upp över hela linjen.
Så länge vi håvar in daler, tar vi den inslagna vägen.
-Vilken väg? -Beställ små paraplyer
och en kvinnoautomat.
Jag vill att kunderna stannar kvar.
Och fortsätt med ditt gigg.
Vi har bådadera.
Herrunderhållning och en rolig flicka.
-Då är vi klara. -Vänta lite.
På tiden att flickan får en del av barintäkterna.
-Inte en chans. -Jag bokar om henne
och tar med publiken.
Vi har ett kontrakt. Minns du det?
Med en illegal strippklubb utan licens.
Lugna ner er. Jösses. Han är tuff. Han borde vara dörrvakt.
Vi diskuterar barintäkterna imorgon.
-Vi gör det nu. -Jag är trött.
Jag vill hem och se Gordon Ford.
Eddie Fisher ska förklara sig.
-Jag vill också se det. -Imorgon då.
God natt, alla.
Ska ni inte gå hem?
Vad sägs om ett par banandaiquiri, Kenny?
Damer!
Jag svarar, Zelda.
Beklagar kylskåpet. Snälla, var inte arg på mig för alltid.
Jag försöker, ska försöka.
Hallå?
-Hallå, Miriam Maisel? -Det är jag.
-Du låter rolig. -Ursäkta mig?
Förlåt. Jag är Susies sekreterare.
Du bli nog en stor stjärna, för du låter rolig.
-Tack, Dinah. -Här kommer Susie.
Susie, Miriam Maisel på linje ett.
-Inget blinkar! -Jag tror att väntknappen är trasig.
Koppla fram henne, men ring nån som lagar väntknappen.
Jag kan inte ringa nån när du pratar i telefon.
-Koppla fram henne, bara! -Hallå?
Jag ville att du skulle höra det från mig, inte på kaféet.
Höra vad?
L. Roy Dunham slog till igen.
Han såg din show på Wolford och skrev om den.
Läs det inte.
-Men det var en bra show. -Jag vet. Han går vidare.
Han snubblar över nåt annat att hänge sig åt.
När? Det har gått flera månader!
Jag vet inte. Glöm honom.
Publiken älskar dig, det är det viktiga.
Ja. Du har rätt.
Showen var bra, publiken var bra, allt var bra.
Hej. Jag söker L. Roy Dunham.
-Och du är? -Miriam Weissman.
-Miriam Weissman med två "s"? -Ja.
-Bra. Vänta här. -Tack.
Mrs Maisel.
L. Roy Dunham. Trevligt att äntligen få träffa dig.
Du luktar gott. Är det Arpege?
-Jag förstår inte. Du... -L. Roy Dunham.
-Du. -Jag.
Skriver du de hemska artiklarna?
Jag tycker de är ganska bra, men ja.
Men du är kvinna.
-Vad? -Och du har alltid varit kvinna.
Det stämmer.
Det vore en bättre story annars, va?
Så vad kan jag göra för dig?
Du kan sluta skriva om mig.
Inte troligt. Nåt annat?
Du kan berätta varför du skriver sån smörja.
Du kan sannerligen uttrycka dig.
Provocerar jag dig? Är jag inte dam nog för dig?
-Du är bara inte rolig. -Jag är störtrolig!
Du är tacksam att skriva om.
Det finns inte många kvinnliga komiker,
en som ser ut som du, pratar som du,
det skriver sig självt.
-Det är personangrepp. -Nej!
-Du kallade mig slampa! -Antydde. Jag kollade med juristerna.
Du verkar så stolt över dig själv.
Det är en bra dag. Jag fick skrivbordet vid fönstret.
Jag övertog det från Eddie. Hallå, Eddie!
Han är lite sur.
Han hade det skrivbordet i fem år.
Läs hans artiklar om statligt slöseri, korruption och svågerpolitik...
Okej. Dags att gå.
Ledsen att du är upprörd, men se det så här,
jag ger dig publicitet.
Jag gillar gin om du vill skicka en gåva som tack.
Varsågod. Skriv vad fan du vill.
Om du tror du kan krossa mig eller göra slut på...
Gud, nej, det vore hemskt! Du är en guldgruva.
Grälet hos Sophie Lennon var bra,
men att följa upp det med Shy Baldwin-fiaskot? Tack.
Fattar du hur svårt det är att göra det jag gör?
Att gå in på klubbar som styrs av män,
domineras av män,
gå upp där och få män att lyssna?
Därför skriver jag om dig.
När jag ger redaktören en text om dig, ju grövre dess bättre, blir jag läst.
Jag får ett skrivbord. Jag är mer än bara ett kjoltyg.
Det är tufft att vara kvinna i journalistiken.
Fortsätt så!
Så de portade honom från Paramount resten av sommaren.
Han kom förklädd en gång,
och de sparkade ut honom på Melrose!
Miss Miriam. Din goda vän Sophie Lennon är här!
Hon är inte min goda vän.
Hon berättade just om om Mickey Rooney och en frusen banan.
För roligt!
Så rart.
Så fantastiskt att ha en rolig person här i huset.
Ja, Zelda, men vi behöver rummet.
Kom, allihop.
-Tack, miss Sophie! -Tack själv, miss Zelda.
Adjö, allihop. Hej då.
Din scen blir visst mindre för var dag.
Adjö.
Är du inte det minsta nyfiken på varför jag är här?
Du ser törstig ut, får jag bjuda på nåt?
Det här är min lägenhet. Jag vill inte ha nåt.
-Då kan du vänta utanför, Dawes. -Så gärna, frun.
Jag hatar det där.
Sist jag såg dig,
strålade du i rött.
Och du storknade efter att ha satt i halsen på Broadway.
Låt oss komma till saken.
Jag behöver din hjälp.
-Med vad? -Det vet du.
-Jag vill ha Susie som min manager igen. -Sophie...
Hon är framtiden, hon ger mig självkänsla,
och jag behöver henne.
Jag kan inte övertala Susie till det.
-Och jag tänker inte försöka. -Varför inte?
Varför inte?
För att jag hatar dig!
Hatar! Med tusen solars brinnande hat!
Det är massor med hat!
Det börjar här, kokar här, bubblar här.
Det är en sjudande, slingrande, lavaspottande vulkan av hat.
Jag hatar dig verkligen!
Du är i ekonomiskt trångmål.
-Inte alls. -Jo, det är du.
Det här är en charad.
Du står i skuld upp till dina alabastertuttar. Du borde ha blivit poet.
Ska jag lista fordringsägarna?
-Sophie... -Livsmedelshandlaren, bagaren, kemtvätten,
som nobbar dig och inte ens tänker återlämna sista tvätten.
Du är skyldig elverket 30 dollar,
20 dollar för gas och vatten,
200 dollar på ditt Bloomingdale-konto,
kylskåpet är trasigt, och Zelda är skitsur över det.
Men din största skuld är till en viss Moishe Maisel.
-Din svärfar, eller hur? -Vem har berättat det här? Susie?
Gud, nej. Min privatdetektiv.
Han kan ta reda på vad som helst om vem som helst.
Om det misslyckas kan han plantera bevis mot vem som helst.
Men i ditt fall behövs det inte.
Du är som en öppen bok.
-Varför gör du det här? -Jag har ett erbjudande.
-Var med i min show. -Ursäkta?
Värm upp publiken.
Du är inte klok.
Du går på före sändningen, hälsar på publiken,
ger dem reglerna, drar några skämt.
Ibland kastar du godis på dem.
-Aldrig! -Det är enkelt.
De är där för att skratta och koppla av.
Kort arbetstid och några få tunnelbanestationer bort.
Du kommer att tjäna mycket pengar, för mycket pengar. Det ska jag se till.
Hur ska det hjälpa dig att få tillbaka Susie?
Min enda chans att få tillbaka henne är genom dig.
Om vi kommer överens, lugnar sig Susie och blir min manager.
-Jag skulle aldrig jobba för dig. -Du skulle jobba för NBC.
Och nu till det bästa, du slipper träffa mig.
Du uppträder, går ut och sen kommer jag.
Och så kommer det förbli.
Och om ett år, kanske mindre, är du skuldfri.
Jag slänger med ett kylskåp.
Och jag ska få tyst på den där L. Roy Dunham åt dig.
Den bitchen behöver en åthutning.
Kvinnor bör hjälpa varandra, tycker du inte?
-Var är han? -Jag vet inte.
Vi åt middag, jag kom i förväg för att se till att allt var klart.
-Han fastnade kanske på en bar. -En bar?
Är han ett fyllo?
Får jag ringa? Jag borde inte ha släppt honom ur sikte.
Lät jag dig övertala mig att boka en magiker som super?
Vem ska jag ringa?
En magiker får gärna försvinna, men helst inte före föreställningen.
-Hej. -Hej.
-Du ska sitta på ett tåg. -Jag vet.
-Kan vi prata? -Vad är fel?
-Kontoret. -Visst.
Jag är strax tillbaka.
Visst, och jag lägger gärna på telefonluren åt dig.
Jag skulle aldrig ha bokat killen. Med förbundna ögon. Jag är en idiot.
Jag är gravid.
Frågade du vad jag ville prata om?
-Nej. -Okej.
Jag ville prata om att jag är gravid.
-Är du gravid? -Ja.
-Är du säker? -Ja.
-Helt säker? -Vi har en sed i min kultur.
Ett idiotsäkert sätt att se om nån är gravid.
-Vilket då? -Ta ett test för fan.
-Jag är säker. -Jäklar.
Jäklar!
Det sa jag också.
Så vi är överens.
-Det är mitt fel. Jag vet bättre. -Jag med.
Jag ska ju bli läkare. Jag är på väg att bli det.
-Jag vet. -Jag ska bli läkare.
-Jag vet. -Jag ska bli läkare!
-Jag hörde. -Jag ska bli läkare!
Jag vet, varför upprepar du dig?
Jag säger det inte till dig, utan till mig.
Man måste säga det om och om igen, så man vet att andra hör en.
Och om och om igen, för att påminna sig om
att man faktiskt ska bli läkare.
Och sen om och om igen så att man kommer ihåg det,
och inte glömmer, och inte tappar fokus,
och inte blir gravid!
Jag säger det när jag går och lägger mig och när jag vaknar.
Jag vet! Jag har vaknat bredvid dig. Du ska bli läkare.
-Du har en anställningsintervju imorgon. -Jag har en intervju imorgon!
-Sätt dig på tåget. -Men jag är gravid!
-Det är nog ofarligt. -Trångt.
Mei, vi kommer på nåt. Vi har tid på oss.
Jag har sabbat mycket, men jag ska inte sabba det här.
-Jag ringer efter en taxi. -Den väntar.
Så åk.
Ring mig från stationen, och så fort du kommer till Chicago,
och när du kommer till hotellet...
Jag lovar att ringa mycket.
Du ska bli läkare.
-Alfie. -Du är väldigt arg på mig.
Jag har letat överallt efter dig.
Det är ingen krydda. Jag kanske just sniffade krut.
En hel salong full med folk väntar på dig.
Jag vet.
-Men du bryr dig inte? -Det sa jag inte.
-Har du druckit? -Jag funderade på det.
Så du bara shoppar lite? Tidig jul i år?
Det är 20 år sen på dagen
sen jag vann Major Bowes Amateur Hour.
-Jag var tolv år. -Imponerande.
Orson Welles bjöd mig på lunch. Han beställde åt oss båda.
Sen ställde han en mycket relevant fråga.
"Vad betyder det för en magiker att uppträda i radio?"
-Bra fråga... -Sen åt han upp våra båda luncher.
-Typiskt Orson. -När han var färdig,
gick han på muggen, jag drack hans martini och gillade den.
Det var som punsch, men gav en rejäl kick.
Vad är det här? Jag köper den.
-Sluta med det du gör. -Vad gör jag?
-Undviker att uppträda. -Gör jag?
Du är den bästa jag sett. Du är ingen bluff. Du är speciell.
Jag tror på dig. Du klarar det. Låt mig hjälpa dig.
-Jag vet inte. Jag känner bara... -Vad?
-Vad känner du? -Allt!
Jag har öga för det här.
Du är klient nummer två på en hägrande lista över banbrytande klienter,
och jag ger inte upp dig!
-Är hopplösa fall din specialitet? -Fråga Sigmund Freud.
-Det kan jag. Jag talar med de döda. -Okej.
Säg åt Siggie att titta nu då, för du ska upp på scenen.
Om du ska misslyckas, ska du misslyckas spektakulärt.
-Ska det peppa mig? -Ja, för fan.
-Ordet "misslyckas" återkommer ofta. -Men du fattar vinken.
Du ska inte uppträda ikväll.
Jag ska köpa den där grejen åt dig. Du ska gå hem och leka med den.
Och när den går sönder, för det gör den snart,
ska du öva inför gigget jag bokar imorgon.
Mannen med klubben blir upprörd.
Han heter Joel.
Jag sköter honom.
Men sup inte, okej?
För du är den mest usla, slarviga suput jag nånsin mött.
-Var är grejen du ville ha? -I din ficka.
Fy fan, vad du är skicklig!
-Jag försöker ju komma ifrån henne! -Jag vet.
Det här är motsatsen!
Det är pengar. Anonyma pengar.
Hon är det ondas geni.
Patricia Highsmith bygger alla psykopater på henne.
Jag behöver pengarna och kylskåpet.
-Hon skickade bagage och en bil! -Det är lokalt. Ingen resa.
Synd, för jag har bagage och en bil du kan använda.
Susie?
Det är hemmafruar. Du kan inte säga "tuttar".
-Jag ska inte. -Kan du undvika det?
-Jag tror det. -Fan!
-Hon hade sex med Cubby O'Brien. -Och? Vänta, va?
Från Mouseketeers? Lägg av.
Jobbar du åt nån som solkat ner USA:s gullgosse?
Det tror jag inte att han är.
Amerika älskar fanimej Cubby O'Brien, Miriam! Vakna!
Fan!
Mrs Weissman, följ mig.
Rose Weissman. Vi träffas äntligen ansikte mot ansikte.
-Var det lätt att hitta? -Ja. Så förtjusande.
Jag har aldrig varit på Brighton Beach, vilket nöje.
Sätt dig.
-Jag är Benedetta. -Benedetta...
-Inga efternamn. -Jaha.
Ni vet mitt efternamn.
-Jag är Gitta. -Molly.
-Ms Em. -Trevligt att träffa er alla.
Är detta hela gruppen?
-Du dricker väl sherry? -Ja.
Fast inte på dagtid.
Tack.
Jag måste säga
att det är underbart med en organisation för småföretagande kvinnor.
Kvinnor går samman i ett gemensamt syfte.
Som flickscouterna fast utan de där jobbiga lägren.
Sillen är fin idag.
Säg mig, Benedetta, vad är din bransch?
Jag? Jag hjälper människor.
Så ädelt.
Jag hjälper dem att finna varandra och bli kära.
-Att bli gifta. -Som en äktenskapsmäklerska.
Miss Em, vilken är din bransch?
Jag brukar kalla mig de äkta makarnas matrona.
Eller äktenskapsmäklerska.
Och du, Gitta?
-Samma här. Senapen, tack. -Molly?
Jag är sköterska och lär ut träskodans på helgerna.
Jag skojar. Jag är äktenskapsmäklerska.
-Och du, Rose Weissman? -Jag är också äktenskapsmäklerska.
Hur länge har du varit det, Rose Weissman?
Säg Rose.
-Rose har inte svarat på min fråga. -Och inte skickat senapen.
Jag är ganska ny i gamet, några månader.
Du verkar ha presterat bra på kort tid.
Nybörjartur.
Har du sett en hund glufsa i sig ur en annan hunds matskål?
-Nej, som tur är. -Otrevligt.
Mycket.
En hund har sin skål och borde inte behöva dela med sig.
Det har nog skett ett missförstånd.
-Så du är inte äktenskapsmäklerska? -Jo, det är jag.
Men jag försöker inte glufsa ur nån annans skål.
-Du tog flickorna Melamid. -Melamid är mitt territorium.
-Jag förstår inte. -Manhattan är uppdelat i territorier.
Enda sättet att hålla fred efter krigen.
-Krigen? -Du vill inte höra om krigen.
Många bra kvinnor gick förlorade.
Men när alla fick varsin bit, upphörde krigen.
Nu har vi varsitt territorium. Little Italy, Lower East Side...
Upper Manhattan, Harlem, Washington Heights...
West End, Midtown, Hell's Kitchen...
Judarna är överallt,
men jag sköter judarna, och Melamid är jude.
Jag beklagar. Jag kände inte till territorierna.
-Fick du inte vårt brev? -Vilket brev?
-Brevet du ignorerade. -Det med texten "Stopp".
Jaså, det brevet. Jo, jag fick det. Men jag förstod det inte.
-Förstod du inte "Stopp"? -Det är ett ord.
-Är du idiot? -Jag förstår nu.
-Bra. -Men mina damer,
New York är en stor stad. Det finns nog med klienter för oss alla.
Du har inte lyssnat.
Du är inte välkommen. Du gör intrång.
Du är en konkurrent som vi varken behöver eller vill ha.
Vi är damer, och därför ville vi ge dig en chans.
Om du hade försökt det här ute på Staten Island,
hade det bara varit hatten kvar av dig.
Jag vill inte säga vad de hade gjort med den.
Vi kan göra det väldigt obehagligt för dig om vi vill.
Vad menar ni?
Till att börja med vet vi om din dotter och den där nakenshowen.
-Mr Melamid skulle ogilla det. -Ingen av dina klienter skulle det.
Det har inget med mina affärer att göra.
Affärer?
Vad vet du om affärer?
Äktenskapsmäkleri är inte affärer.
Det är en tradition sedan decennier, århundraden.
Min familj har parat ihop Harlem sen det stavades med två "a"!
-Du måste sluta. -Stopp!
-Sluta och skicka saltet.
Uppfattat?
Bra.
Ska vi äta?
Kotletterna här är så tunna.
Och knapriga.
Ljuvlig hatt, förresten.
Bra publik idag, mest turister, stammisar, några nunnor.
-De vanliga. -Jag ska inte förolämpa påven.
Känn dig fri att interagera med publiken.
Vi kommer slänga ut reklammärkta grytlappar till alla.
-De älskar grytlappar. -Jag också.
Det enda alla där ute har gemensamt
är att vi älskar Sophie.
-Förlåt. -Ja. Vi älskar Sophie.
Vi verkar vara redo. Gå ut och ha kul.
Jag kollar runt. Ge dig själv en lyckospark.
-Eller sparka Sophie på smalbenet. -Vi ses sen.
God eftermiddag, allihop!
Är ni redo för Seconds Count med Sophie Lennon?
Ja!
Synd, för det här är ett matlagningsprogram.
Vem gillar regnbågsgryta? Nej. Ni har kommit rätt.
Ett par saker att tänka på.
Ingen rökning, inga mellanmål,
och när det röda ljuset tänds betyder det att ryssarna invaderar.
Eller så sänder vi, endera. Båda är spännande.
När Sophie kommer ut,
vill jag att ni skriker som om håret stod i lågor.
Och om håret verkligen brinner, är utgångarna där och där.
Trevlig publik idag.
Ni två ser ut att vara kära, har jag fel?
Vi är förlovade.
Spännande! Och vill ni ha barn direkt?
-Jag tror det. -Ja.
Bra. Jag har två till er,
Ethan och Esther. Om jag badar dem,
matar och vattnar ni dem bara.
Trevligt att göra affärer med er.
Hallå där. Susie Myerson, artistmanager.
Jag tänkte säga hej till Mike Carr.
Jag följer upp en lunch.
-Står du på listan? -Ja. Vem har den?
Jag. Är du Susie Myerson?
Egentligen... Carol Jacobson.
-Där står jag. -Så du är Gordons styvmor?
Jag älskar honom som min son.
Kila iväg nu.
Så säger de alltid.
Jag anar att många av er inte är från stan.
Få se en handuppräckning. Kom igen.
Hur många av er har tummade guideböcker över New York City?
En del av er har det, erkänn.
Får jag se.
Detta är enda stan där man kan se
en Broadway-musikal, ett lekprogram och ett rån på samma dag.
Få se. Här står det:
"För din egen säkerhet, undvik att se ut som en turist."
Vilket är svårt när man bär på en guidebok.
De vill att man ska se ut som en dum New York-bo.
Varför skrattar de?
Det är tjejen du tog hit. Hon är bra. Publiken älskar henne.
Bra. Det kommer att fungera.
Gå hellre omkring med ett luffarknyte och en halvdrucken flaska whisky.
Då kommer ingen i närheten.
-Vad rolig hon är! -Störtkul!
"Coney Island, en fantastisk plats att besöka för en dagsutflykt.
"New York-bor går snabbt,
"så försök öka tempot för att inte irritera lokalbefolkningen."
Ett annat bra sätt att inte irritera dem? Lämna stan.
Var det så roligt?
Nej, men det är jag!
Sophie, hej.
Börjar showen nu?
Om några minuter.
Jag tänkte bara komma ut och säga hej till dessa förtjusande människor!
Ni verkar klara med aptitretaren och vill komma till huvudrätten, va?
Bra, men om man äter för fort kan man få gaser.
Inte om aptitretaren är mager,
så ingen fara!
Vi tar en omröstning. Vill ni att jag går?
Nej!
Folket har talat!
Låt mig nu vara er guide till New York.
Bry er inte om lunch på Tavern On The Green.
Om ni vill bli dagfulla, ta en flaska så möts vi i The Ramble.
Mitt råd? Skippa droskfärden.
Om ni vill studsa runt och lukta dynga,
ta en New York-taxi.
Och hoppa över karusellen i Central Park.
Om ni vill gå runt i cirkel med efterblivna barn,
kom till mitt manusrum.
Och ni kan skippa Naturhistoriska museet.
Om ni vill glo på en dinosaurie, har ni kommit rätt!
Så roligt, så himla roligt.
Mike. Mike!
-Vad är det? -Susie Myerson.
-Från Stage Deli. Sophie Lennon? -Okej, hur mår du?
Det där med Sophie gick bra, erkänn.
-Gordon var nöjd. -Så jag lyckades.
Jag har en klient, dödsskön komiker. Hon går verkligen hem hos folk.
Gordons show är perfekt för hennes tevedebut.
Jag erbjuder dig henne före Jack Paar.
-Bra. Vad är hennes gimmick? -Va?
Fällande domar? Sextrianglar?
-Hon är komiker. -Jag fattar inte.
-Hon är en bra komiker bara. -Okej.
Jag kan väl skicka nån. Var uppträder hon?
Hon värmer upp publiken för Sophie medan vi pratar.
-Glöm det. -Hon uppträder annars nere i Midtown.
-För utsålda hus. -Latin Quarter? Roxy's?
-Nej. -Så en sylta i centrum?
Om jag ska se henne, var är det?
Var?
Jag har fan inget ställe där du kan se henne!
Vilken frisyr.
Wilt Chamberlain skulle inte kunna se över den.
Du har så hög frisyr
att du inte behöver en frisör utan en flygledare.
Den är så hög att hennes kluvna toppar har höjdsjuka.
Frisyren är högre än Midges obetalda tvätträkningar.
Den är högre än Sophies blodtryck.
Hennes frisyr är högre än den piedestal Midge sätter sig på.
Den är högre än Sophie Lennon en tisdagskväll.
Nej, en tisdagsförmiddag. Nej, varje förmiddag!
-God dag, vad heter du? -Vad heter du?
-Morty. -Stella.
Var är du ifrån?
-Milwaukee. -Westport.
-Morty. -Kul att du är här.
-"Milwaukee Morty." -Om jag vill nåt
-ropar jag: "Stella!" -"Min fru, Poughkeepsie Patty!"
-Vrid upp min mick, tack. -Min också.
-Jag försöker nå bakre raden. -Vill du ha min autograf?
Jag ger dig den gärna.
Eller en obotlig sjukdom, okänd sen Columbus dagar?
-Hon ger dig gärna den också. -Vakta din tunga.
Vi är inte på syltan där du jobbar.
Nej, vi är på ett lekprogram.
Vilket bra ställe för en bedagad komiker att avsluta sin karriär.
Och vilket lekprogram sen!
Ännu en omröstning!
Vilka älskar Seconds Count? Kom igen.
Sekunderna räknas. Som när man desarmerar en bomb.
Logiskt, eftersom hälften av Sophies skämt bombar!
Eller när man drar i remmen på en fallskärm.
Måste du göra det
när Shy Baldwin sparkade ut dig ur sitt plan?
Nu fattar jag reklamen för laxermedel. Perfekt för nån så full av skit!
Okej, gott folk, vem vill ha en gratis grytlapp?
Undertexter: Bengt-Ove Andersson
Kreativ ledare Elsa Hallström