Så du vill bli sekreterare åt en artistmanager.
Ja, hemskt gärna.
Bra.
-Din tur. -Ursäkta mig?
-Varsågod. Jag lyssnar. -Vad skulle du vilja veta?
Ge mig en minut.
ANSTÄLLA & AVSKEDA:
EN GUIDE FÖR MODERNA MANAGER AV JOHN F. KELTON
Har du fallenhet för noggrann organisation?
-Ja, det anser jag. -Bra.
Ursäkta mig en gång till.
Kan man lita på att du gör som du har sagt?
-Absolut. -Fantastiskt.
Vill du se min meritförteckning?
Utmärkt. Ja.
Vi tar en titt. Tre sidor?
Erkänn, en del av det är inte sant, va?
Jag gick på Brooklyn College,
-tog en fil kand i engelsk litteratur. -Bra.
Och varför vill du jobba här?
Först och främst vill jag komma in från början i en växande bransch.
Växande bransch.
Okej. Det sätter en jäkla press på mig.
Har du några frågor till mig?
Hur ser en typisk arbetsdag ut?
Ursäkta mig en minut.
Alla kan skriva maskin,
de tog examen nånstans, de sitter fint.
Jag har en bok med frågor att ställa. Hjälper inte.
Alla svarar likadant eftersom de nog också har en bok.
-Har du anställt nån? -Massor.
Vad frågar man om?
Beror på. Du måste skräddarsy frågorna efter jobbet.
Ja, hur, Fred? Hur?
När jag skulle få våningen målad, frågade jag om han hade en stege.
-Okej. -Det var inte som med min revisor
eller tjejen jag fixade åt brorsan efter skilsmässan.
Man behöver ingen stege för sånt.
Har du anställt nån vid William Morris
för jobb i nöjesbranschen?
-Inte direkt. -Jag lägger på.
Vänta. Kolla hur personen tuggar.
-Va? -Jag menar allvar.
Du kommer att ha henne omkring dig med snacks,
mumsande och tuggande dagarna i ända, är hon högljudd blir det din undergång.
Min stenografi är utmärkt, 70 ord per minut.
Jag är vänlig men bestämd.
Er tid är dyrbar, jag vaktar den.
Inga obefogade avbrott.
Ja, mycket intressant. Är du hungrig?
Inte direkt.
Jag tänkte äta det här. Men ta det du.
-Tack, jag åt just lunch. -Jag skär upp det åt dig.
-Mycket vänligt, men nej. -Gott och krispigt.
-Jag är faktiskt allergisk. -Ät äpplet, för fan.
-Pappa, är du vaken? -Vem är det?
-Det är jag, Abe. -Det är inte du.
-Sluta. -Det är inte jag.
Väckte jag dig? Förlåt, jag trodde att du läste.
Din mor bad mig släcka lampan. Vad är det?
-Jag behöver hjälp, men det kan vänta. -Jag låg där
och tänkte på att hon tvingade mig att släcka.
Jag får inte checkhäftet att stämma.
-Vad är det? -Miriam får inte checkhäftet att gå ihop.
Varför låter du henne hålla på med det mitt i natten?
-Jag lever i en Dr Seuss-bok. -Förlåt. Gå och lägg er.
Inte när han bara tänker på att jag fick honom att släcka.
-Så låt mig tända lampan. -Jag sover på soffan.
Nej, det sliter ut kuddarna fortare än att bara sitta i den.
Då går jag och lägger mig.
Var är checkhäftet?
I köket. Det har gått veckor. Ni måste sluta gräla.
Vem grälar? Jag omkalibrerar min relation till din mor
utifrån uppgifter som hon valt att hemlighålla i 35 år.
Okej. Kan du sluta med det, då?
Olika resultat varje gång. Alltid förfärliga, men aldrig samma.
-Vad är detta? -Vad är bäst? En etta eller en sjua?
En sjua är inte lika illa.
Säg en sjua.
Var det din lön för att sälja all denna Tupperware?
Man blir inte rik, men jag vann ett akvarium
som är förvånansvärt dyrt att underhålla.
Jag sålde de mest ljuvliga Wonderliers i mitt område.
Jag vann också brödrostarna och en salladsslunga.
Och har du sett de två stora dalmatinerna i vardagsrummet?
Kunde Joel bidra lite mer, tror du?
Han gör allt han kan, pappa.
Nu stämmer det, om det där är en sjua
och det där är en etta.
Till och med Ethan kunde ha hjälpt dig.
Tack, pappa. Verkligen.
Kan jag ta med min bok och läsa här?
Visst.
Jag förlåter din mamma i morgon, men för Guds skull,
hon äger en sömnmask från Chanel.
-Det blir visst fyra debatter. -Kennedy-Nixon?
-Han är ett riktigt kräk. -Vem?
-Nixon, Mei. -Båda har skelett i garderoben.
-Du röstar inte på Nixon. -Nej.
-Han ser ut som om han äter barn. -Tack.
Ethan vill ha en Etch A Sketch,
men de kostar 2,99 dollar och håller en dag.
Vad är en Etch A Sketch?
Man ritar på en skärm med rattar, skakar och bilden raderas.
-Vad är poängen? -Att lära barn att inget varar.
-Joel. -Vad?
-Tänker du inte öppna? -Nej.
Kom igen.
Det kan vara en av flickorna mamma skickar.
-Öppnar jag, blir jag förlovad. -Det kan vara ett bud.
De lämnar varan.
-Nån kan stjäla dem. -Inget håller.
Vad gör du på klubben?
-Vadå? -De kanske lyssnar.
Om det ringer, svarar man. Om nån knackar, öppnar man.
Vill kvinnor i fertil ålder tala med mig,
ställer mrs Moskowitz en rad diskreta frågor till dem.
-Herregud. -Det har funkat länge. Varför bråka?
För att det är idiotiskt, det är...
-Jag gör det. -Vadå?
Träffar dina föräldrar. Svara då.
-Vi kan vänta ut min mor. -Nej.
Jo, hon blir äldre. Hennes krafter sviktar.
-Så vi kan leva våra liv. -Mitt liv är bra.
Inte mitt. Det här är dumt. Du sa det själv. Vi har en...
Relation.
Ja. Visst. De måste få veta.
Bestäm en dag. Gör slut på vansinnet.
Jag flyttar igen. Ett rörligt mål förvirrar henne.
Ordna det idag.
Jag går på bio.
Bara utifall.
Susie? Förlåt. Jag måste prata med dig när du är klar.
-Nu går bra. -Ska jag vänta utanför?
-Nej, du får inte jobbet. -Okej. Tack ändå.
Tack själv.
-Har du fel på telefonen? -Nej. Hur så?
Jag har ringt hela morgonen. Upptaget.
-Jäklar. -Du behöver en sekreterare.
Vad tror du det där var? Vad har hänt?
-Det här. -Vad är det?
Min inbjudan till Shy Baldwins bröllop.
Varför i helvete är du bjuden på det?
-Ingen aning. -Går de efter en gammal lista?
-Då hade du varit inbjuden. -Och det är jag inte.
-Susie. -Jag blev tydligen inbjuden.
Varför är jag inbjuden?
Och det är om tre dagar.
Etiketten kräver att inbjudan går ut minst 45 dagar i förväg.
Är du stött över en sen inbjudan fast du inte tänkte gå?
-Vem blir inte det? -Jag.
Jag svarar ja, men går inte, bara för att ställa till besvär.
Du är ett monster.
Det där är slöseri med guldkantat brevpapper.
Vet du vad? Vi borde gå.
Gå? Skämtar du?
Det blir säkert gratis drinkar och god mat.
Du menar inte allvar.
Han står i skuld till oss. Där blir du fotad,
får bra exponering och god tårta.
Jag är lite nyfiken på att se spektaklet.
Jag är mycket nyfiken på att dricka gratis sprit.
-Såg ni? -Vad då?
-Ni såg inte. -Röken?
-Så, ni såg. -Ja.
-Jäklar. -Var det inte meningen?
Så klart, men inte nu. Sen.
Nej! Det går inte! Vad ska jag... Hur ska jag kunna...
Andas in, andas ut. Det var på fyra, inte tre.
Räkna rätt bara. Jag provar igen.
Jag ser inte så tokig ut, va?
Jag har håven.
Sparar jag åt Ethan? Som vi säger där hemma:
"Aldrig för tidigt lära ett barn begrava."
Spola ner den bara, välsignat vare hans minne.
Har vi tändstickor, Zelda? Det här är farligt.
Fröken Miriam har tändstickor i sitt rum. Jag hämtar dem.
Jag svarar, Zelda.
-Hos familjen Weissman. -Mrs Weissman?
Densamma.
Jag ringer å mr Solomon Melamids vägnar.
Han vill diskutera era tjänster.
Visst. Jag träffar gärna mr Melamid.
Han vill träffa er snart.
-Visst, när han vill. -Idag?
-Idag går bra. -Bilen kommer om en halvtimme.
Om en halvtimme. Jag är klar då.
Det är 385 Riverside Drive på Manhattan.
Tack så mycket.
-Ingen orsak. Tack. -Adjö.
Det visar sig att jag ändå inte har tid för te.
En bil hämtar mig. Jag har affärer i Scarsdale.
Berätta för mr Weissman när han kommer hem.
Jag säger att ni gick ut i affärer.
Jag lämnar en lapp.
-Visst är han vacker? -Den här vägen, frun.
Tack.
Mrs Weissman.
Solomon Melamid.
Jag skulle ta i hand, men de är fulla med häst.
-Men välkommen. -Rose Weissman, angenämt.
Sluta, Zephaniah. Låt honom inte skrämma er.
Det krävs mer än så för att skrämma mig.
Jag växte upp med hästar i Oklahoma.
Ni bär vettiga skor.
Det finns inget elegant med att landa på ryggen i leran.
Ni kan en del, ser jag. Ska vi ta en promenad?
Det där...
...är Copper Jack, min prishingst.
En stallpojke gick förbi hans stall med ett sto i morse,
och han har varit som förbytt sen dess.
Ert hus, kära nån.
Det är ännu finare än i Town and Country.
Min farfars far lät bygga det 1840.
Vi bygger till en flygel ibland, födelsedagar, hanukkah.
Er familj är i järnvägsbranschen.
Järnväg, sjöfart. Vi tittar på flyg. Innovation är nyckeln, stagnation döden.
-Men ni vet allt det här. -Ja, det gör jag.
Jag ville träffa er
eftersom ert passande äktenskapsmäkleri för min advokats dotter
inte undgick mig.
Norma och Lorraine, mina två döttrar, är 31 och 32 år gamla.
-Jag beklagar. -Gör inte det.
Deras mor gråter sig till sömns varje kväll
och undrar vad hon gjort för fel.
Ni har kommit rätt.
Träd med några extra årsringar råkar vara min specialitet.
Verkligen?
Skönt att höra.
Vi får väl ge honom Starlight för att lugna honom.
Hästar är lätta.
Man sammanför dem, de gör lite oväsen,
en stalldörr kan få sig en smäll, sen är det klart.
-Om det ändå vore lika enkelt med döttrar. -Berätta om era flickor.
Norma har en förkärlek för stallpojkar, precis som Starlight.
Jag förstår.
Lorraine blev sparkad i huvudet av en häst som barn,
så hon är ett lätt byte.
Många skojare som ser Lorraine,
ser en gås med ett guldägg.
-Hon höll ihop med en skådis. -Himmel.
Jag skaffade honom jobb. Som resande för Ford Thunderbird.
Han är i Alaska nu, men alla är inte lika lätta att bli av med.
Ni behöver nån som sållar bort de oseriösa
och hittar mannen som älskar Lorraine för hennes egen skull.
Och svärsönerna måste kunna ingå i familjeföretaget.
De får inte vara fullkomliga idioter.
Jag försäkrar att jag kan hitta trevliga unga män
som inte är fullkomliga idioter,
och som gör Norma och Lorraine lyckliga.
Lyckliga. Ja, det vore också bra. Det är inte avgörande, men en bonus.
Jag utser er till direktör
för den snart bankrutta grenen av Melamid Industries
kallad mina döttrars äktenskapsplaner.
Lycka till, och om det kan locka,
är släkten Melamid stor, rik och oskön.
Så det kan innebära mycket jobb för er även i framtiden.
Bäst att börja direkt. Var är Norma och Lorraine nu?
I stan. De bor tillsammans som ett par före detta nunnor.
Jag ordnar möten så jag lär känna dem.
Hälsa mrs Melamid att hon kan börja välja bröllopstårtor.
En sak till. Respektabilitet är mycket viktigt för vår familj.
Vi värderar heder, ära, diskretion,
och antar att ni och er familj också gör det.
Ja, naturligtvis, mr Melamid.
Bra. Kalla mig Solomon.
John! Be Edgar att ge mrs Weissman en rundtur.
Missa inte svanarna. De är onda, men smäckra.
Hallå?
Är det nån hemma?
Miriam?
THE WOLFORD EN DRINK OCH EN VINK
EN ISKALL PUBLIK PÅ THE COPA TINAR UPP
BENNY WARREN ALLTID ETT SÄKERT KORT
PÅ TURNÉ MED SHY AV L. ROY DUNHAM
MRS MAISEL BOMBAR PÅ NATTKLUBB
Du är sen.
Min chaufför sparkade sig själv. Jag var tvungen att ta en taxi.
-Okej, så... -Hörde du? En taxi.
Susie, jag är utmattad.
Jag fick vinka in den själv.
Jag var tvungen att sätta upp armen i vädret tills en taxi stannade.
Jag fick öppna bildörren själv. Jag...
Förfärligt, men det är över, fokusera nu.
Titta där.
Det är Mike Carr. Han bokar The Gordon Ford Show.
Inte alls oattraktiv.
Du ska inte ligga med honom, du ska träffa honom.
Jag måste se till att du är redo. Får jag se dina ögon.
De snurrar åtminstone åt samma håll.
Tar du dina mediciner eller har du slutat?
Bådadera.
För sabbar du det här, är allt som återstår att bli min sekreterare,
och du skulle vara usel på det. Kom nu.
-Mike Carr? Susie Myerson. -Jag skulle just gå.
Då hade du missat ditt livs möte.
När jag gick på tjurfäktning med Hemingway, det var mitt livs möte.
Jag vet inte vad detta är.
Får jag presentera den levande legenden, Sophie Lennon. Sophie? Mike.
Jag hade tio minuter. Jag väntade sju, tre återstår.
Jag gillar honom.
Bra, sätt dig.
-Är du okej? -Har du nånsin tagit en taxi?
Ignorera henne. Mike, när fyller du år?
Dagen före jul. Det är en förbannelse.
-Tänk om det var nästa vecka? -Vad menar du?
Inget sex, sa du ju.
Jag erbjuder dig en gåva.
En exklusiv intervju med den stora Sophie Lennon.
Hon har varit med i varenda pratshow som finns.
Ja. Jag har varit med i Sullivan nio gånger.
Jag hörde om Sullivan.
Han skulle lämna sin fru.
-Ingen vanlig intervju. -Brukar Gordon göra det?
-Hej, Mike. -Fortsätt gå.
Mike, lyssna.
Hon är iskall. Det vore som att boka ett isberg. Ursäkta.
-Jag accepterar din ursäkt. -Prata inte.
Lyssna här. Den här kvinnan har haft ett nervsammanbrott.
Är det din reklam?
Hon gick från den högst betalda komikern till ett skämt på en kväll.
Totalt karriärsjälvmord. Intresserar inte den storyn dig?
-Vi kan inte prata om det i programmet. -Varför inte?
-Det får man inte. -Enligt vem?
Jag vet inte. Amerika.
Skit i Amerika! Boka henne, och hon ger en intervju
som ingen stjärna vid sina sinnens fulla bruk skulle ge.
Jag är nu inte vid mina sinnens fulla bruk.
Hon har berättelser.
Min mor har berättelser. Jag skulle inte boka henne.
Vilka hade du med igår kväll? En ung blondin och en trist regissör.
Kvällen innan dess, en ung rödhätta och en trist romanförfattare,
och alla vill sälja nåt. Sin sunkiga film eller tråkiga bok.
Och att alla är genier,
och alla i Hollywood är bästa vänner,
och kanske slänger de in en halvpinsam historia
om att bli utelåst ur huset i en handduk,
och sen en reklampaus för cigaretter.
Hon har ingen skit att sälja.
Hon har inget att förlora.
Så hon kommer öppna en hel klädkammare full med skelett
och introducera dem alla för världen i fyrfärg,
och förlaget stoppar henne inte, för de la ned förra veckan.
Blir det katastrof, är det jag som går under.
Gordon har varit nummer två sen starten.
Gör han nåt vågat, blir han nummer ett
och du gör honom till det.
Misslyckas det ryker du, men om han förblir nummer två,
får du väl ändå sparken?
Ge mig ditt kort.
Jag har ett här. Och vänta, jag har ett nytt nummer.
Tryckfel, det finns inget "Q" i Myerson.
Jag ringer.
Gick det bra eller dåligt?
Jag tror inte att du behöver bli min sekreterare.
-Vad vill du dricka? -Väldigt kallt vatten, tack.
Jag måste ändå debitera dig, och det är två drinkar minimum.
Vatten och två körsbär.
Bubbla, bubbla, gnida och gno.
Är alla i gasen där ute?
Hur är det på de billiga platserna?
Okej. Jag vill att ni ska tänka på nåt,
speciellt du med handen betänkligt nära grenen där.
Varje flicka ni ser jobba ikväll och vicka på rumpan...
...har en pappa.
Just det. Jag har också en pappa. Han heter Abraham.
Han trodde jag skulle bli den perfekta damen, men här är jag nu
och drar skämt om penisar på en strippklubb för fulla män
med olika grader av syfilis, så grattis på fars dag.
-Du är sent hemma. -Du är sent uppe.
Var har du varit?
Vi gick ut och åt efter jobbet.
-Vi? -Jag och Susie.
-Så ingen pojkvän. -Tja, om man kisar.
En sen supé låter väldigt glamoröst.
Jag åt en varm macka och viftade med lillfingret.
Vart ska du? Ska du äta igen?
Du mister din figur och får aldrig en pojkvän.
Jag har redan en skugga, mamma.
Jag vill prata om en sak med dig.
Kan det vänta till imorgon? Jag är trött.
Klockan är 05.00. Det är imorgon.
Jag somnar snart på diskbänken.
Jag har en ny klient, Solomon Melamid, en av Melamiderna.
Lyssnar du?
Mellomidas.
Melamid. Vakna, det här är viktigt.
Han har två ogifta döttrar och är rikare än Gud.
Låter bra. Mellomidas, som jag sa...
Han är en mycket betydande man och angelägen om diskretion.
Jag har lovat att vara ytterst diskret
och inte göra nåt som kan genera honom.
Aldrig i livet.
Emellertid...
Vadå?
Om vi ska bli högljudda, vill jag inte väcka barnen.
-Som du sa... -Din karriär.
-Jepp. -Den är ett problem.
Gillar inte Mellomidas skämt?
De gillar inte strippklubbar.
Du har dolt det för oss, så du förstår hur de tänker.
-Var fick du tag i den? -I ditt rum.
Snokar du i mitt rum som om jag var 15?
Du smög inte med saker när du var 15.
Jag berättade inte detaljerna om klubben för att inte göra dig obekväm.
En gummigördel är obekväm.
Att råka hitta tidningsurklipp om sin dotter på en strippklubb
är olidligt.
Det är svårt att "råka hitta" nåt i en låst byrålåda.
Så du dolde det.
Nej, jag dolde inte min kartong med mina tidningsurklipp i min lägenhet.
Och lägenheten vi köpte tillbaka?
Det är din täckmantel för nåt du döljer.
Inte om den inte är påtaglig.
-Ja, jag jobbar på strippklubb. -Så du är en strippa.
Nej. Komiker.
Solomon Melamid kommer tro att du är strippa.
Då lär han bli besviken på mitt nummer.
Hör på, det finns många rika, oattraktiva flickor i familjen Melamid,
och alla fyra Melamids systrar är änkor.
Misstänkt? Jag bryr mig inte.
Denna stora sorgliga familj är en kassako som jag vill mjölka.
Vem stoppar dig? Ta en spann.
-Jag kan inte, för min dotter är strippa. -Samma visa om igen?
Vad kallar man då en som uppträder där?
Presentatör, komiker, lustigkurre, konferencier, skämtare, pajas, aktör.
Skulle du gå till tandläkaren på ett horhus?
Solen går upp och jag måste prata med Ethans lärare
om att ta honom ur kindergarten, så nu lägger vi av.
-Vad vill du jag ska göra? -Sluta.
-Nej. Jag är komiker. -Nåväl, var komiker nån annanstans.
På Wolford får jag lön.
Riktiga pengar. Och jag lägger upp mitt gig som jag vill.
Gå tillbaks till Gashole.
Gaslight. Där skickar de runt hatten. Inga pengar där.
Hur ska Mellomidas få reda på det?
-I tidningen. -Jag tror inte han läser L. Roy Dunham.
Han läser allt.
Och vi har olika efternamn. Weissman, Maisel.
Dunham är journalist. Han spårar dig och skriver om din identitet.
Tja, que sera sera.
Mitt jobb är väldigt viktigt för mig.
Jag kan vara på gränsen till nåt stort här.
Jag med.
Jäklar.
Ja, helt fabulöst.
Här.
Du sabbade blomsterarrangemanget lite där.
-Nu är det sabbat på allvar. -Vilken produktiv början.
-Baren? -Baren.
-Vad önskas? -Vilken är er dyraste whisky?
Det är nog Balvenie 30, sir.
Den. En dubbel. En trippel.
Häll i lite av din finaste gin också.
-Samma här, men med ett körsbär. -Ert dyraste körsbär.
Två körsbär, tack.
Okej. Ta fotot.
Nu gör vi affärer.
Hej, killar. Möt mrs Maisel, Miriam, ny, het, komikerstjärna.
Fram med dig, raring. Hon är nåt extra.
Le.
Hon klär i baddräkt också. Ben och bröst i överflöd.
-Okej, uppfattat. -Okej? Bra.
Susie Myerson & Associates är hennes agenter.
-Så simpelt och nedvärderande. -Ingen orsak.
Intressant kombination. Vad kallas drinken?
Hämnden är ljuv.
Jag kommer att spy av det här.
-Spy på dansgolvet. -Kanapé?
Kanske det. Stora portioner här. Ja, 40 dollar spolade. Fånga.
-Åh, Gud, Susie, det är Sidney Poitier. -Vadå? Var?
Där vid honnörsbordet.
Och han pratar med Harvey från filmen.
Harvey var kaninen, men det där är Jimmy Stewart.
Gud, vad Jimmy Stewart är sexig i verkligheten.
-Åh, Gud. De här är så goda. -Vad är det?
Jag vet inte. En liten boll av nåt
som lär en vad njutning är,
även om man varit halvdöd hela livet.
Ursäkta. Inga bollar, bara puffar.
Puffarna är goda, jag upprepar, mycket goda.
Ja, och tänk dig en puff med en boll och kanske lite ost.
Vänta lite, vi skulle ju inte njuta av det här.
Nej, vi njuter inte. Är du galen? Vi bara äter och dricker...
Jo, nog fan njuter vi av det. Nu fortsätter vi med...
Pys nån gång!
-Belysningen ändras. -Nåt är på gång.
Bra. Jag trodde det var drinken.
Det måste vara det som dödade Toulouse-Lautrec.
Var är Carole och gänget? Jag känner inte igen nån.
Han har visst nytt band.
Mina damer och herrar, kan jag få er uppmärksamhet
när vi för första gången välkomnar, som man och hustru,
mr och mrs Shy Baldwin.
Han ser fet ut.
Inte alls.
Hans hår ser tunt ut.
Inte alls.
Neg hon? Gjorde hon det?
Tittar du på det här? Drinken börjar verka.
Tänka sig.
Ingen av er hade nån annanstans att gå ikväll.
Bra, för nu blir jag skadeglad.
Titta på flickan där borta.
Nu kan ni sluta titta, för hon är min.
Mrs Shy Baldwin.
Jag är den lyckligaste mannen i världen, älskling.
Så för att hedra min fru...
Det är svårt att säga.
Jag ska öva. Ni har just hört lite av min nya singel.
Den är speciell, för den skrevs av min polare Reggie Harris,
vilket är passande för han har lagt ord i min mun
sen vi var små och tjatade på hans mormor att köpa glass.
Jag fick säga att jag hade värmeslag.
Rar historia om hur ett kontrollfreak lurar en gammal dam.
...dem som står mig närmast.
Jag känner er kärlek.
Mitt hjärta är med er ikväll.
-Mår du bättre? -Ja.
Det finns nån mer som vill stämma in här.
Ni känner honom, ni älskar honom.
Min gode vän, mr Harry Belafonte.
-Ja! -Nån bra!
Shy, Monica, jag lät skriva en särskild sång för er,
och nu ska jag sjunga den för er. Tre, fyra.
Mei, jag är hemma.
Joel? Tack och lov.
Okej.
Jag har en klänning.
Jag vet. Jag har ögon.
Den har kjol och rosett.
Den har fåglar högst upp och en Peter Pan-krage.
Du är jättefin.
Säkert? Kjolen är lite konstig. Jag vet inte vad det är för fågel.
Varför "Peter Pan-krage"?
Jag har sett och läst Peter Pan. Men fattar inte.
Jag sa att jag behövde en klänning för att möta min...
...vad-du-nu-är:s föräldrar, och föreslogs denna.
Utmärkt.
Säkert? För det är viktigt att den här klänningen är rätt.
Jag brukar inte bry mig om vad folk tänker,
-men det står mycket på spel. -Inte alls.
Jo. Är du galen?
Först ser de klänningen, sen mig,
så först frågade jag om de hade nån med matzo-mönster,
vilket som väntat frambringade
öronbedövande tystnad, så jag tog den här.
Du ser perfekt ut.
Min frisyr ska bli bättre.
Tar vi en taxi inom 20 minuter hinner vi till mina föräldrar i tid,
eller ska vi komma lite sent och förkorta exponeringen?
Nej, Gud, vi får inte komma för sent. Jag vill göra allt perfekt.
Jäklar. För bjärt. Är den? Jo, det är den.
-Det borde jag sett i butiken. -Ska jag blanda en drink?
Så jag blir full och sen i för bjärt klänning med ful krage?
-Tack, Joel! -Du måste slappna av.
-Kan inte. -Andas.
-Nej. -Jag gillar det du har på dig.
Men det är nog för att det är du.
Otroligt. Vill du ha sex nu?
-Nej. -Det var en sexreplik.
-Vad? Jag vill inte ha sex. -På grund av klänningen?
Snälla, ta en drink.
Jag talade med Adina från patologilabbet.
Hon lärde mig om judisk kultur, men jag har glömt allt.
-Jag kunde yiddish, nu ingenting. -Du har judisk kultur här.
Jag minns två ord. Tsoris och gefilte fish.
-Det räcker. -Jag köpte en yarmulke.
-Flickor bär inte yarmulke. -Va? Helvete.
Det kunde väl Adina ha nämnt, vilken bitch.
-Det är ingen ångerrätt. -Jag tar den.
-Den är rosa. -Den får bli underlägg.
Jag ska prova den andra klänningen och spy.
Ignorera ljudet om du hör det.
Moishe, det är Joely och hans lilla flickvän!
-Hon är här! -Öppna inte dörren!
-Jag öppnar. -Öppna inte!
Jag måste öppna.
Jag vill se henne precis samtidigt som du.
-Var är hon? -Parkerar hon bilen?
Vilket välkomnande. Hej, mamma.
Var är hon, vad hände? Har ni gjort slut?
-Låt honom prata, Shirl. -Hon mår dåligt.
-Vad är det? -Hon är sjuk.
Inget allvarligt, men mycket nysningar.
Så tråkigt.
Hon blev sämre i taxin. Jag släppte av henne hos henne.
Hon kunde väl ha varit sjuk här? Jag är en mor.
Hon skickade med den här. Hon valde ut den själv.
Damen har god smak.
Berätta om henne vid middagen. Du har inte sagt vad hon heter.
-Rachel. -Du har en kusin som heter det.
Inte samma Rachel.
Rachel. Ett så fint judiskt namn.
Det finaste.
-Din far har en kusin, Rachel. -En annan Rachel.
Han har de bästa krutongerna också. Den skitstöveln.
Jag kommer strax, måste pudra näsan.
Belysningen är bättre i damrummet.
Ser man på.
Större speglar också.
Du ser förvånad ut.
Lite grann.
Så min inbjudan var ett misstag.
Jag vet inte, PR-teamet gjorde gästlistan.
Jerry Lewis var inte heller inbjuden, om det känns bättre.
Inte direkt.
Han kom ändå. Grace Kelly med. Såg du henne?
-Nej. -Häng vid baren, så gör du det.
Monica är så vacker.
Hon är en rar flicka. Hon gillar pussel.
-Propert. -Ja. Propert.
-Jag har köpt ett hus i Beverly Hills. -Ett hus?
Jag reser jämt. Hon gillar apelsiner.
Köp ett pussel av en apelsinlund. Det blir en succé.
Det blir första bröllopspresenten.
Men se på dig.
Bröllop, dans, sång, och du svettas knappt.
Tricket är kläder av tunt tyg.
Nat King Cole lärde mig det. Han kom inte.
Jag tittade efter gänget. Lester, Tommy, Carole, Slim.
Har du låst in dem nånstans?
Nej, jag har ett nytt band.
Varför det?
Jag ville ha ett nytt sound.
-För att det gamla var en besvikelse. -Man måste hålla det fräscht.
De är en bra grupp, du hörde dem. De svänger verkligen.
Ja. De lät bra, men saknar du inte gänget?
Ni verkade vara som en familj.
Gissa vad jag saknar? Din oxbringa.
Jag har inte ätit ett gott mål sen...
Jack Ballard är inte mycket till kock.
Han är inte mycket till komiker heller.
Nej. Det är han inte.
Du hade en bra komiker ett tag i början av turnén. Vem var det?
Jag försöker minnas. Jo, jag.
Vad hände? Jag försöker komma ihåg.
Jag minns ett flygfält, och längre bort ett flygplan...
-Stod det ett plan där? -Ja.
Ett stort plan med en massa människor, men några fattades.
-Gjorde de? -Ja.
-Du borde ha släppt ombord mig. -Varför då?
-Jag hade en sak att säga dig. -Säkert.
När folk får sparken blir de pratsamma.
-Vill du veta vad hade jag att säga? -Nåt om bevingade apor?
Jag ville säga att jag gjorde bort mig.
Som jag aldrig har gjort bort mig förut i ett liv fullt av tabbar.
Jag hade sagt att jag var skiträdd att gå upp på scenen,
och Moms Mabley var före mig.
Hon är svåröverträffad.
Jag var desperat efter ett skratt, och ville gå ut där och göra succé.
Jag tänkte, en hemmapublik, så prata om Shy.
Och det gjorde jag och gjorde succé, vilket var mitt jobb,
men jag borde ha gjort nåt annat.
Shy ger pengar till misshandlade barn.
Med andra ord betalar han sin personal.
Innan varje konsert säger Shy jag, jag, jag
som början på sina röstövningar.
Shy tror sig inte vara Guds gåva men kallar kostymer presentpapper.
-Jag fattar. -Du inbjuder verkligen till skämt,
men jag ville aldrig såra dig.
Inte med flit. Inte för nånting i världen.
Jag trodde att vi var vänner, och jag tar vänskap på största allvar.
Jag vet att det jag sa var laddat och skulle ta tillbaka det, om jag kunde.
Om du bara släppt ombord mig, hade jag bett dig om ursäkt,
och inte för att rädda jobbet.
Jag kan hitta andra jobb, men är fortfarande väldigt ledsen.
Om jag hade släppt ombord dig, hade du tagit med Susie.
Hon hade försökt hugga mig med en ostkniv.
Och jag hade kastat mig framför dig
och tagit stöten, och lite brie.
Nåja...
Jag har saknat den där oxbringan.
Jag skickar Monica receptet.
Du vet, jag är tillbaka i USA ett tag igen nästa månad.
Jag har ett nytt julalbum.
Jag vet vad mamma ska få till hanukkah.
Vi kanske kunde träffas, ta en drink.
-Jag kan ta dig till... -Nej.
Inte?
Jag går inte på det där igen.
Vi är inte vänner.
Jag har lärt mig min läxa.
Gratulerar.
Jag hoppas du blir mycket lycklig...
...Dwayne.
-Just det. -Kan vi gå härifrån?
Visst. Hej då. Tack för krutongerna. Jag åt upp allas krutonger.
Vem släppte in honom?
Mina damer, vill ni följa med här?
Vi är inbjudna.
De kollade oss i dörren.
-Är han kvar? -Jepp.
-Fortfarande stor? -Jepp.
Uppfattat.
Lou.
Susie Myerson och mrs Maisel. Trevligt att ses.
Vad är det här, Lou?
Det här är min kollega, Ken Bruni.
Ken är Shys nya agent på MCA.
Trevligt att träffas. Trivs ni på festen?
Fram till bortförandet var det toppen.
Vi ville bara säga hej och ge er några spännande nyheter.
Shy ska spela huvudrollen i Billy Wilders nästa film.
-Visste ni att han kunde agera? -Han var bra idag.
Jag går till saken. Alla här vet om Shys böjelser,
men från och med nu ska vi hjälpa honom att gå den smala vägen.
Vaka över honom dygnet runt.
-Är inte det Reggies jobb? -Reggie är borta.
-Borta? -Det var som fan.
Han är en bra kille, Reggie.
Men han står Shy för nära för att kontrollera honom.
-Det är en lång historia. -Med bandet också?
Ja. Shy kämpade emot men insåg att det var dags att lägga om kursen.
Allt det för att jag drog några Judy Garland-skämt på Apollo?
Nej, det har varit på gång länge. Den kvällen gav oss en ursäkt.
Så, tack.
Reggie fick Shy dit han är nu. Inser ni det?
Reggie är omhändertagen.
Stort avgångsvederlag, lite förlagsjobb.
Han ska köpa ett hus i Westchester. Alla är nöjda.
När man tänker Reggie, tänker man Westchester.
-Okej, Lou, kostymkillen. -Ken.
Tack för att ni upplyste oss om sånt vi skiter i.
-Kan vi gå nu? -Får vi störa en minut till?
Vi förstår att du och Shy blev goda vänner på turnén,
och att du kan ha sett nåt.
Särskilt en sak som hände på en båt.
Du trodde dig hjälpa honom, vi vet,
så att du blev kvarlämnad på flygplatsen
känns inte bra. Vi vill kompensera dig.
-Okej. -Hur låter 2 000 dollar?
-Tvåtusen dollar? -Vill ni ge mig 2 000 dollar?
I utbyte mot din underskrift på ett bindande avtal
där du lovar att inte tala nedsättande om Shy Baldwin
vare sig offentligt eller privat.
Ni bjöd in mig för att muta mig?
-Det är ett avtal. -Jag tar inte emot 2 000 dollar från er.
Just det. Fan ta er och era 2 000 dollar.
Vad sägs om tre?
Miriam?
-Nej. Tre, glöm det. -Fem.
-Det här börjar bli intressant. -Behåll dem.
Jepp. Vi har funderat. Inte intresserade.
Tio.
Miriam, det är en bil.
Tre bilar eller en dyr tysk bil. En glänsande nazi-Mercedes.
-Nej. -För helvete! Nej.
Sista budet, tolv.
Spelar harpor nånstans? Jag hör harpor.
-Vi är klara här. -Är vi?
-Ja. Kom. -Tänk om.
Budet är borta när ni går härifrån.
Jag lovade Shy att aldrig berätta för nån.
Jag lovade Shy.
-Kom. Om du inte vill... -Jag vill inte ha nåt av dem.
Inte jag heller. Kom. Fan ta er.
Dum idé att gå hit.
Var det riktat mot mig?
Nej. Jo. Det här var din idé.
Min idé? Utan dig
hade jag inte hittat inbjudan i tid,
så det är ditt fel. Vi får presentpåsar.
Så smaklöst. Det är nog inget bra i... Chanel No 5.
-Ta en till farmor Mary. -Vem?
Vår farmor som inte kunde komma
men fick inbjudan och älskar Chanel No 5.
-Uppfattat. -Vi ses utanför.
-Var höll du hus? -Jag letade efter en taxi.
Du sa: "Vi ses utanför."
Det fanns ingen taxi, så jag gick runt hörnet.
När jag handlar på Bergdorfs går jag ut
och tar en strax före Fifth.
-Jag fick den på Fifth. -Ingen idiotsäker plan.
Hoppa in. Nästa gång lämnar jag dig här.
Kassan stämmer inte.
Inte? Omöjligt. Jag räknade själv.
Jag räknade noga, vi är plus fem.
Ge hit. Jag räknade väl fel. Tack för att du såg det.
-Känner du den killen? -Farsan. Vad gör du här?
Jag var i närheten med affärsbekanta
och ville titta in.
-Kom in. Jag ska fixa en drink. -Stället ser bra ut.
Inredningen, atmosfären, mycket imponerande.
Sist jag var här var det fullt av knappar.
-Två whisky. -Ska bli, chefen.
Chefen, det låter bra.
Blir aldrig föråldrat.
Nyckeln till en bra relation med de anställda är respekt.
Ska de vara produktiva, måste de tro att man litar helt på dem.
Absolut.
Men alla är tjuvar, så lita inte på dem.
Jag la en extra femma i kassan och han sa till.
-Han tog den inte. Han får stanna. -Jag hade en bra lärare.
Tack. Är flickvännen här?
Hon pluggar för fullt, sitter jämt med böcker.
-På sommaren? -Hon ska bli läkare.
Läkare? Hon låter intressant, den flickan.
Ja. Hon är jättebra.
Hon har många sidor. Motsägelsefulla sidor.
Vad då?
Första halvan av middagen hette hon Rachel,
före kugel hette hon Rebecca, och efter kugel, Ruth.
-Bibliska namn. Trevligt. -Jag var nervös och rättade mig.
-Det minns du väl? -Ja.
När kallade jag Shirley "Sheila" eller "Trudy" sist
eller fick tänka efter när nån frågade hur vi träffades?
Mammas frågor är blixtsnabba. Det vet du.
Hör du, bara så du vet.
Det jag vet är allt jag behöver veta.
Jag vet inte.
Du gillar henne, det är allt jag vet och allt jag behöver veta.
Men minns att din mor är väldigt begeistrad i Rachel-Rebecca-Ruth,
och när begeistringen förbyts i besvikelse
blir huset väldigt trångt och högljutt.
Jag fattar.
Den goda nyheten är att ditt besök gav dig lite uppskov
från att paras ihop med varje judisk flicka hon ser,
inklusive kusin Rachel. Du kan börja svara i telefon.
Bra.
-Så finns det verkligen en flicka eller... -Kom in.
-Ja, det finns det... -Det är allt jag behöver veta...
...för stunden. Du måste öppna. Vi ses.
Tack. Hur många är ni?
Välkomna till Button Club.
-Hej, Benny. Vem är polaren? -Hej.
Hur känner du dig? Känner du dig stark?
Försöker du prata?
Säg att du inte tappat rösten, för fan.
-Jag behöver höra dig säga nåt. -Jag vill gå hem nu.
Okej, du är klar att gå på.
Om fem, fyra, tre, två...
Välkomna tillbaka. Vår nästa gäst är bekant för er och för fiasko,
det är komediennen Sophie Lennon, men byt inte kanal...
Vad trevligt.
...för det här kommer att bli ett fascinerande samtal.
Det ska jag se till. Kom ut, Sophie.
Så... Sophie Lennon.
Exakt hur knäpp är du egentligen?
Den officiella diagnosen var visst "galnare än en dansmus".
Duktig flicka.
Min producent sa att du skulle vara väldigt uppriktig.
Bra. Kan jag gå nu?
Sätt dig igen, min unga dam. Du och jag ska leka en lek.
-En lek. -Sant eller falskt.
Min personal skrev ner några av ryktena vi har hört om dig,
och de är många.
Du ska säga om det är sanna eller falska.
-Sätt igång. -Då kör vi.
-Frank Sinatra skrev en låt om dig. -Falskt, men att jag är bohem är sant.
Du räddade livet på en främling som kvävdes på en restaurang.
Falskt, men jag hittade på det ryktet,
roligt att det cirkulerar ännu.
Du äger en ranch på 300 tunnland i Montana.
Ärligt talat, vem gör inte det?
-Du slog till Olivia de Havilland. -Hon förtjänade det.
-Du slog till Humphrey Bogart. -Han skrek högre än Olivia.
Du är blandmissbrukare med flera beroenden.
Det är en lång lista. Vill du se den?
-Nej, Gordon. Det här känns fel. -Gör det?
Jag kan sluta med nummer tre och nio när jag vill.
Skönt att veta att vi inte behöver oroa oss.
Du tror på intelligent liv på andra planeter.
Falskt. Om det inte finns här, så varför nån annanstans?
Så sant. Nästa kort.
Du försörjer din 85-åriga mor.
Ja, det är sant.
Men då måste hon stryka dina kläder.
När man slutar arbeta, börjar man dö.
Lite hjärtlöst, men helt sant.
-Du förbjuder dina anställda att bära... -Jag öppnar.
Du missar programmet.
Man borde kunna trycka på paus.
Tänk en separat box som spelar in bild och ljud samtidigt.
Man borde kunna spola tillbaka också.
Jag kunde hitta min Seconal, men inte scenen.
En gång åt du två dussin ostron...
Så rart.
Det var inte mitt fel.
Ursäkta. Min scenmästare övar antingen för en dansuppvisning,
eller tecknar åt mig att det är dags för nästa gäst,
men detta är Gordon Ford Show och jag är Gordon Ford,
så jag slopar nästa gäst, för jag vill prata mer med Sophie.
Vad säger ni i publiken?
Har du mer tid för mig?
Jag kan stanna och städa efteråt också, om du vill.
Så vad hände den kvällen, Sophie?
Kvällen för din debut på Broadway?
Jag blev rädd.
Det kan vi alla förstå. Var du rädd för att misslyckas?
Jag var nog rädd för att det skulle gå bra.
Det är inget skämt. Jag var redo för den chansen.
Jag repeterade och repeterade.
Har du nånsin känt dig mycket nära nåt du verkligen vill ha?
Så nära att du inte står ut, utan förstör det?
Bara sabbar alltihop.
Nej.
Det gläder mig, hoppas att du slipper uppleva det.
Sug på den karamellen, gott folk. Vi tar en kort paus.
Ni tittar på The Gordon Ford Show.
Jag sa ju det.
-Okej? Givetvis. -Okej. En sista fråga.
Ja.
Å miljontals vägnar,
kommer vi nånsin se Sophie från Queens igen?
Sophie från Queens?
Men hallå! Den Sophie gör comeback.
Hon jagar sin karriär och ropar: "Kom tillbaka!"
Men vet du, jag skulle vilja att mina fans lär känna mig,
att de tillbringar lite tid med den verkliga Sophie Lennon.
Hon är också rolig.
Du har varit väldigt rolig ikväll och orädd.
Du är en sann legend i branschen, och vem här är perfekt?
Absolut inte jag. Det krävs mod att komma hit
och prata med mig, tack.
Jag ser fram mot att se dig igen. Jag tittar.
Sophie Lennon, gott folk.
Tack. Tack så mycket.
Vi älskar dig, Sophie!
-Vem är du? -Jag är här för intervjun kl. 16.00.
-Idag? -Ja.
Fan.
Du behöver en sekreterare.
-Har du varit här sen 16.00? -15.30. Jag ville inte bli sen.
Har du väntat i sju timmar?
-Okej. Du är anställd. -Är jag?
Grattis. Vill du ha en öl?
-Nej. Får jag jobbet ändå? -Du börjar imorgon.
-Vilken tid? -Vet inte. Vilken tid börjar man jobba?
Du sover förmodligen sent så, kl. 10.00?
-Det låter bra. -Vi ses imorgon.
Börja med att berätta för de andra att de inte fick jobbet.
-Okej. -Vi säger kl. 10.30.
Vi ses vid tolv.
Hallå, vänta, vad heter du?
-Tar du Eighth? Det är vägarbete där. -Jag tar inte Eighth.
Jag tyckte du svängde höger, vilket är mot Eighth.
Titta, du är på Eighth. Lämna Eighth.
Ja, frun.
-Vänta. Stanna! -Va?
Stanna. Fan också.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson
Kreativ ledare Elsa Hallström