Én engel mindre i himmelen, baby!
To whiskyer, takk.
Fyren ved bord seks tok frem pikken igjen.
-Bord seks tok ut pikken! -Bord seks tok ut pikken!
Helvete!
Trixie, går det bra?
Det var den søte, fromme Philomena.
-Himmelsk, ikke sant? -Helvete, hodet mitt!
Det var hennes frekke venn, Philadelphia.
Kle av deg!
Hyggelig, men jeg beholder klærne på.
-Kle av deg! -Kle av deg!
Kle av deg!
Gutter, hør på meg.
Innen jeg er ferdig med å kneppe opp og hekte av
middelalderutstyret av rayon og gummi som er hofteholderen,
er dere hjemme hos konene
og forklarer at dere hater å jobbe sent.
Dere sa ikke noe om krøllete dollarsedler.
Nå skal jeg kle av meg.
Midge!
Vi har ikke tid.
Men hold dere fast,
for her kommer vår hyllest til de ville 20-årene!
Men først, Sapphira, Ensom haremjente!
-Hva i helvete? -Visste det ikke.
Ingen vet en dritt her. Tre, fire.
Hva skjedde med de ville 20-årene?
-Trixie fikk en vaier i hodet. -Jeg så og hørte det.
-Så vi gikk for Haremjenta. -Uten å si noe.
Du sto på scenen.
Og forberedte publikum på en sexy flapper-jente.
Så lenge det er en jente som danser, bryr de seg ikke.
Jeg er uenig. Med Sapphira venter de en het, mystisk jente,
ikke den frekke jenta fra 20-tallet.
Ingen er forvirret, for ingen hører på deg.
-Det er fornærmende. -Det sier alle.
-Du er bedre enn dette! -Snakk med Clifford. Han skriver sjekker.
Excusez-moi.
Hei, alle sammen.
Boise er ikke flink på introduksjoner, så jeg ville introdusere meg selv.
Hei, jeg heter Midge.
Mrs. Maisel.
Jeg er den nye konferansieren her på Wolf.
Så hvis dere vil legge litt humor til nummeret deres,
så kan jeg være humorkonsulenten deres.
Ok, bare fortsett.
Beklager.
Kom igjen, seks!
-Ok, kom igjen! -Håv det inn.
Ja.
Clifford.
En kopp kaffe til deg. Jeg vet du liker en på denne tiden.
-Lukter fersk. -Det er meningen.
Jeg vil gjerne foreslå noen små forbedringer
som jeg tror vil gjøre klubben til alt den kan være.
Bedre system for å presentere numrene. Skader som kan unngås.
Kanskje ha et sikkerhetsmøte?
På Catskills ble jeg ble stemt frem som sikkerhetsansvarlig.
Vannsport, fotturer.
På tur en gang trodde rabbineren at han ble bitt av en slange.
Jeg sugde på mannen til han nesten besvimte.
På ankelen, altså.
Det var bare myggstikk, men folk fikk seg en god latter.
Tenk på det, og...
Det er også en risiko.
-Jævla engel. -La meg bomme en.
Hørte du det? Flapper-jenta slo hodet sitt.
-Hørtes morsomt ut. -Det var det ikke. Det er slurv.
-Det er mye å ta tak i. -Det er en strippeklubb.
Så lenge en jente rister på godsakene, er alt bra.
-Maisel, Sapphira er ferdig! -Ses i morgen.
Ses i morgen. Hvem er neste?
-Annie Oakley. -Takk.
Eller Fuglejenta Brenda.
Hei sann! Har dere savnet meg?
-Ja, kle av deg! -Kle av deg!
Chester, du lot døren stå åpen igjen.
Hvor mange ganger må jeg...
-Er dette noe ekkelt? -Du må være Susie.
-Ja. -Jeg er Nancy. Jackies søster.
-Han er... -Død. Han er død.
-Hva sier du? -Han fikk slag en gang i ettermiddag.
Et slag?
Jeg var faktisk ved sengen hans før han gikk bort.
Han snakket fortsatt.
Ja, han liker å snakke.
-Hans siste ord var faktisk til deg. -Til meg?
Jeg skrev det ned så jeg ikke skulle glemme.
"Susie, de kommer for å pusse gulvet klokken tolv.
"Vær der og slipp dem inn.
"De er upålitelige, så hvem vet om de dukker opp.
"Husk at mandag er helligdag,
"så ikke sett ut søpla søndag kveld,
"vi har allerede fått én bot.
"Hvis du skal lage spagettisaus,
"dra vekk gardinene, for du spruter mye,
"og du får ikke vekk saus fra det stoffet.
"Det er for fint."
Mirakuløse Mrs. Maisel
Plast, det moderne mirakelet.
Dette er noen av de beste produktene på markedet.
Det er helt sikkert.
Det er så mye å velge mellom, mange størrelser, farger,
dere kommer til å ville ha alt.
Dette er Wonderlier.
Jeg elsker navnet.
Og for større måltider.
Den store Wonderlier.
Jeg må ha to av alt nå. Det er bare så bra.
Meld meg på!
Send Wonderlierne rundt, damer, jeg er straks tilbake.
Damer, jeg har en historie til dere.
Jeg vet en jente...
Hvis du lager mat til flere.
-Skal vi avtale lunsj? -Mamma, Jean går glipp av alt.
Kanskje du skal gå tilbake?
-Miriam, jeg prøver å få til et salg her. -Jeg også, så stikk.
Hun lager middag, så kommer en innbruddstyv med pistol.
Hun hyler, han skyter,
og Tupperwaren hun holdt, stoppet kulen!
De nevner ikke det i litteraturen.
Imogene.
Ro deg ned litt.
-Vil du selge eller ikke? -Ja.
Å vise dem hvordan en slipper ut lufta, selger ikke produkter,
og du er her for å selge. Selg!
Da er det på tide å finne bestillingsskjemaene. Etterpå
kunngjør jeg vinneren av den morsomste Tupperware-hatten.
Herregud.
Hva? Er alt ok?
Unnskyld meg.
-Imogene? -Jeg tar det.
La oss slutte med tullet, damer, og gjøre noen avtaler.
Du må spise.
-Denne platen virker ikke. -Jeg tror ikke alt får plass.
-Smakte sandwichen? -Den er god.
Varm her, kald her.
-Vi er offisielt tom for plass. -Hva? Nei.
-Puddingen må inn der. -Tror ikke det.
Vi kan fryse kyllingen. Hvor er fryseren?
-Der oppe. -Hva slags sted er dette? Gulag?
Jeg gjorde Zelda sint. Visste ikke det gikk an.
Bytte.
Alle bladene sier man må avrime én gang i måneden.
-Dette er galskap! -God kaffe.
-Du har maur! -Du burde ha ringt meg.
-Jeg ringte deg. -Jeg mente med én gang du fant det ut.
Jeg vil ikke du skal drikke i timevis alene på en tid som dette.
-Jeg er her. -Nå er du sint, som Zelda.
Jeg er ikke sint.
-Jackie er død. -Jeg vet det, vennen.
Seriøst?
Han var her helt alene, og pang.
Gamle Gianni ovenpå sa at han hørte et dunk og ringte politiet.
De lastet ham i en bil og tok ham med til Bellevue,
og ved nitiden var det over, han var død.
Han var ikke syk, han led ikke. Det må vi være takknemlige for.
Det var chilipølsene.
Jeg advarte ham mot de chilipølsene.
Den jævla fyren levde på chilipølser.
Isen vinner. Vi må spise alt nå.
-Når er begravelsen? -Vet ikke.
-Hvordan når jeg søsteren? -Vet ikke.
-La hun igjen et kort? -Nei.
-Kanskje hun skrev ned noe? -Har du én gaffel?
Hun gjorde ikke det! Jeg vet ikke hvor begravelsen er!
Jeg vet ikke hvor søsteren er eller hvem hun er.
Men i går da jeg ikke var her,
falt den største plageånden død om i min leilighet!
Gafler!
-Beklager. -Jeg beklager også.
Jeg vil ikke bo i denne leiligheten, noen døde her, det er ekkelt.
Det er ikke første gang.
-Det har vært mange dødsfall her. -Hva?
Jeg sjekket kommunearkivet før jeg flyttet inn.
-Hvorfor? -For det er det første du gjør.
-Nei, det er det ikke. -Det var en halshugging.
En kvinne ble spist levende av larver.
Eneggede tvillinger ble buksprettet til musikk.
Et rør sprakk og druknet en hel familie.
-Så er det krybbedødsfallene. -Chester! Bare spis eggene dine.
Fire ble kvalt her i dette hjørnet.
Kanskje du ikke skal mase på meg.
Håper det er nok. Mr. Moishe liker squash.
Jeg lagde ikke nok squash.
Jeg dropper squash, så blir det nok til ham.
Det er hyggelig at vi er samlet igjen.
Zelda, nei. Du har grått i to dager.
Jeg trodde bare Moishe kjente ham.
Du må ha møtt ham på et tidspunkt.
-Vi kjenner familien fra Catskills. -Jeg kjenner foreldrene.
Så bestefaren i dusjen etter racquetball. Rynkete baller.
Og han har sett mange.
-Kjære vene. -Snakker vi om bar mitzvah-gutten?
Moishe ble bedt om å gjøre en aliyah,
men sier han aldri har møtt ham.
Du velger fra en kort liste med navn.
Ville tro man velger en som kjenner deg.
Det er fint bare å være ønsket av noen. Hvem som helst.
Huset vårt er så tomt nå.
-Abe og jeg kommer snart på besøk. -Tirsdag?
-Jeg vet ikke. -Onsdag? Jeg kan lage kålen min.
Det blir snart. Jeg lover.
Din lovnad er ganske verdiløs. Det vet vi begge.
-La oss bestemme en dato. -Hallo?
Ungdommen er tilbake.
Ethan, bestefar må snakke med deg.
-Så Abe komme bak meg. -Jobben hans er så uforutsigbar for tiden.
Se her. Alt er på plass igjen.
Denne er ny. Den gamle fikk et hakk.
Jeg husker da Ethan lagde det.
-Akiva. Ringer ikke en bjelle? -Nei.
-Ikke forhast deg. Tenk. Tenk. -Jeg har middag på kjøkkenet.
-Si god natt. -God natt!
-God natt. -Kanskje du har kjøpt en is til gutten.
Og den var så god at den virkelig betydde noe.
Jeg går ikke rundt og kjøper is til smågutter.
Det er mange nok av de som sniker rundt.
Hva mener du?
Husker du Daniel Sandberg med brillene?
-Kjørte med moren sin. -Kalte ham Danny Dype-Lommer.
Han ba gutter om å ta godteri fra lommen sine.
Det visste jeg ikke.
Så var det Tom fra Buffalo med jentefrisyren.
-De kalte ham Tommy Rumpeklåer. -Du finner på dette.
Moishe, Shirley, husker dere Susie fra Yom Kippur?
-Hallo. -Hei.
-Hva skjer? -En fyr døde.
-Herregud. -Hvem? Mannen din?
-Samboeren, Jackie fra Gaslight. -Faen. Jeg kjente ham.
-Hva skjedde? -Jeg sa jo at han døde.
Ja. Beklager.
Som så mange i min leilighet. Chester hadde en liste.
-Cheeky Chester? -Abe, akkurat i tide til å spise.
Så du meg ikke bak deg?
-Jo, men... -La oss spise før det blir kaldt.
Jeg sto der og så at du tok heisen til niende etasje,
stoppe, komme ned igjen, så måtte jeg ta den opp igjen,
-det er 27 etasjer. -Du overlever, pappa.
Det er familiestil, folkens. Glem manerene og forsyn dere.
Bra jeg rakk det, for jeg har en morsom nyhet til alle.
-Få høre. -Jeg har blitt, jeg har...
Jeg har blitt tildelt... Hvorfor gråter Zelda?
Jeg lagde ikke nok squash, og jeg er så glad.
Det går bra, ta deg en pause.
The Village Voice har bedt meg, deres sjefsteateranmelder,
om å anmelde en ny Broadway-musikal av vår egen Buzz Goldberg.
-Herregud! -Har Buzz et show? Et ekte show?
Musikalen han har jobbet med på Steiner i åtte år nå.
En suksesshistorie. Gjorde det veldig bra i New Haven.
-Har mye bra buzz, unnskyld ordspillet. -Morsomt.
Alle får en billett til premieren.
-Premieren! -Moro.
Abe, for en gevinst!
-Jeg har ikke noe å ha på meg. -Jeg er så stolt av Buzz som aldri ga opp.
Vi må ha sett den på feriestedet 20 ganger.
Får ikke den sangen ut av hodet.
Du var med i et av Buzz' show ett år.
Oppe på Steiner?
Jeg spilte Clare Landsburg sommeren 1953.
-Han vraket deg, ikke sant? -Nei, jeg ble ikke vraket.
Jeg gjorde det en stund, og det gikk veldig bra,
så ga jeg plass, så en annen heldig jente fikk rollen.
Ikke fordi du ikke kunne synge og spille?
Eller danse. Husker det.
-Kunne ikke synge, spille eller danse. -Hun er ingen Judy Garland,
-men hun gjorde sitt beste. -Ja.
Nei, men hvem er det, utenom Judy Garland?
Du fikk jernteppe, husker du?
-Du husket ikke replikken din. -Én gang, Shirley.
-Jeg husket replikken din. -Alle gjorde det.
-Hele rommet ropte replikken. -Jeg ble ikke sparket fra showet.
Er dette all squashen?
Joel, uavhengig av heishendelsen,
det er en billett til deg også.
To, hvis du vil ta med en venn.
Ja, Joel, ta med en venn.
Archie eller kanskje en annen.
Det er ingen andre. Én billett er nok.
Joel, jeg anser deg som et familiemedlem, og det er synd at du er alene.
Det var en helt grei jente
jeg ordnet til ham forrige uke, Lena Brofmann.
-Det ble en gutt. -Du jobber raskt.
Beklager, jeg vil ikke ha en gravid, skilt kvinne.
-Ikke skilt. Mannen døde. -Alle dør.
-Kan vi bytte tema? -Jeg er skuffet.
Du har en profesjonell ekteskapsformidler i familien. Bruk meg.
-Herregud, du har rett! -Det står "ring for en avtale",
men det er ikke nødvendig for deg.
Ikke gi henne kortet.
Samme det, jeg kan nummeret hennes.
-Bytt navn og telefonnummer. -Hva er Joels type?
Miriam var hans type, men hvem andre er hans type?
Hvem? Lille Molly?
Omtrent 63 år som troende jøde.
Slåball? Jeg skal skrive det ned.
Om du skal gjøre aliyah, gjør det riktig.
Kan du slutte?
Rose!
Er badekåpen min på badet?
Rose?
-Rose! -Hva, Abe?
Jeg trodde du lette etter badekåpen min.
Nei, jeg gjør meg klar for senga.
-Rose! -Nei, badekåpen din er ikke her!
-Hvor er den, da? -Der du la den sist.
Du ser forferdelig ut, forresten.
Takk, Groucho. Jeg ler ikke. Det var ikke en spøk.
Det er mer som en nasjonal krise.
Du ser fantastisk ut.
-Frisk og rask, hva er hemmeligheten? -Jeg er 28.
Her.
Du ser lik ut som på bildene jeg vokste opp med.
Tilbringer mine gyldne år med kona.
-Hvor lenge har dere vært gift? -Jeg snakker ikke om min.
Foreldrene til Groucho er døde.
Kanskje du burde sove litt.
-Får ikke sove. -Moren min har noen piller.
Jeg har sett på dem, hun har mange av dem.
Hun gjemmer dem tre forskjellige steder. Derfor hun har syskrin.
Fant Jackies søster forresten.
Hun spurte om jeg kunne tale i begravelsen.
Hva sa du?
Jeg var fanget. Jeg sa ja. Skulle jeg sagt nei?
Er du klar for det?
Jeg skal prøve å ikke rote det til.
-Hvem fikk deg hekta på sigarer? -Hvem ellers? Chico.
Få deg noe søvn.
Sett igjen ølen din.
-Broren din er en gambler -Om du liker underdrivelser.
Hvor mye har han tapt?
Chico sier: "Hvis du legger sammen pengene Harpo har,
"er det summen jeg har tapt."
Spis raskt, Ethan, vi har en morsom dag planlagt.
-Greit. -Er dette halskjedet fint?
-Hvis du må spørre... -Bytter halskjedet.
-Kan jeg låne banannålen din? -Den er i smykkeskrinet,
men hvis du går for bananer, bytt kirsebær-øredobbene.
Du virker lat med for mye frukt.
-God morgen, Susie. -Ethan Simone Maisel,
få fart på tuchusen! Jeg mener det!
-Vi må ikke komme for sent! -Ikke kom for sent til legen.
Vi sier ikke at han skal til legen.
Vi sier at han skal på eventyr.
Katta er ute av sekken nå.
Kom, Esther. La oss få roet ned broren din.
-God morgen, Susie. -Jeg fikk en blintz.
Nei, la meg være!
Ikke løp!
Jeg vil ikke til legen!
En av dere må bli hos henne.
Hva?
Hun kan ikke bli med til legen, hun snakker bare om døde.
Hun kan ikke bli med til The Village Voice.
Jeg er fortsatt ny, kanskje jeg får et kallenavn i dag.
-Nei. -Vi tar stein, saks, papir. Klar?
Én, to, tre.
-Hvem vant? -Et øyeblikk.
Det er til deg, Susie.
-Hallo? -Hei, Susie, det er JJ.
-Hørte du om Jackie? -Ja, jeg hørte om ham.
Jeg bodde med ham, idiot.
Det står igjen noen esker her.
-Esker med hva? -Jeg vet ikke, ting, rot.
Hva vil du jeg skal gjøre?
Skal jeg kaste dem?
Ikke kast dem. Jeg stikker innom en dag.
Men de tar opp plass.
-Ja, du også. -Ser du etter ny romkamerat?
-Jeg skal se på TV. -Det er stein, saks, papir.
Hver ting slår noe annet. Det er et barnespill.
Hva om jeg velger varme, det ville smeltet saksen.
Og brenne papiret.
Varme slår alt unntatt stein.
Det er ikke et valg.
Vann ville ruste saksen og ødelegge papiret.
-Er saksen messing eller stål? -Hva om vi slår mynt?
Og hobbyene dine er strikking, brodering og veving?
Jeg eier min egen vevstol.
Vi setter det inn i kolonne to.
Husk at vi diskuterte dette. Avsløringene etter ekteskapet.
Jeg lover at jeg skal finne den perfekte make til deg.
-Tror du det? -Ja, jeg gjør virkelig det.
Hver gang jeg møter en mann, vet jeg aldri hva jeg skal si.
Det spiller ingen rolle. Han hører ikke etter.
-Rose! -Ja, Susie.
Siden er full.
-Så snu den. -Begge sider.
-Hva med de andre sidene? -De er fulle.
Da skaffer vi mer papir.
Fortell moren din at møtet gikk bra.
Adressen for sjekken er på baksiden.
Ok. Takk skal du ha.
Jeg er veldig spent.
-Gikk det bra? -Veldig bra.
Jeg må på toalettet.
-Susie, tissetid. -Jeg har allerede gått.
Rose, du må utsette pausen litt.
-Du har en walk-in. -Enda en?
Enda to.
Ryktet om din evne sprer seg som melankoli.
-Det hele skjer så fort. -Det er spennende.
Du har alt tre bekreftede triumfer denne måneden.
Tre spleisinger, tre forlovelser, pokker så mye lykke!
Demp deg. Vi er på kafé, folk nipper.
-Rose! -Hva?
Jeg kjeder meg! Jeg er sulten, jeg vil dra.
Jeg jobber, Susie. Vi drar når jeg er ferdig.
Jeg hater dette!
-Skaffer du henne mer papir? -Selvsagt. Spørsmål.
Hvorfor er hun her?
En mann døde i leiligheten hennes, så hun kan ikke dra tilbake.
-Blokkerer han døren? -Jeg vet ikke.
-Gå og registrer den neste. -Ja, selvfølgelig.
-Mirabelle, din tur. -Hun henter papiret ditt.
-Er du en ekteskapsformidler? -Det stemmer.
Tror du det er noen der ute for den skrekkugla?
Ja.
-Hun har pukkelrygg. -Jeg kan fikse det.
-Å? Skal du blinde fyren? -Susie! Dette er forretninger.
Du er min datters manager, og rørlegger før det,
så du bør forstå forretninger.
Jeg sender skrekkugla til frisøren min.
Skal lære henne om brunkrem, mascara, leppestift, deodorant.
Gi henne hofteholder,
ødelegg vevstolen, så får hun en ektemann.
For det fins noen for alle.
Hvorfor ser du på meg? Hva er dette?
-Jeg bestilte det til deg. -Til meg? Hele greia?
Ja.
-Er det bare pisket krem? -Og en skje.
Og det skal ikke på noe?
Det stemmer.
Jeg ville fulgt deg inn i helvete.
Det er ikke nødvendig. Hallo.
Huff.
-Susie. -Beklager.
Du må være Mirabelle. Jeg er Rose. For en nydelig kjole.
Hva kan jeg gjøre for deg?
DE KOM, DE DANSET EN MUSIKAL LAGT TIL FJELLENE
-Mamma, du svetter i nakken. -Glem det.
Det er åpningen. Jeg må ha på det fineste jeg har.
-Det er 25 grader ute, du vil smelte. -Glem det.
-Jeg vil begraves i denne kåpen. -Det kan skje i kveld.
-Glem det. -Der er de.
Følg meg, alle sammen!
Mr. Weissman, velkommen. Jeg er Gerald, bestyreren.
-Billettene dine. -Takk. Liker du kappen min?
Den er veldig snerten.
-Ma'am, vil du henge... -La henne ha den på.
Si fra om dere trenger noe annet.
Vi har fem i salen og to på balkongen.
-Vær så god. -Skal vi sitte sammen?
-Borte fra dere? -Ja.
-Nei. Nei. -Er det en... Nei.
Kan vi... Jeg vil gjerne bytte?
-Kan jeg sitte med Midge? -Jeg vil sitte med henne.
Midge, ja? Midge, ja?
De fem er på femte rad i midten, så...
Pokker.
Det er vårt signal, la oss gå inn.
DØDEN HENTER ERKEBISKOPEN MARK HELLINGER THEATRE
EN SELGERS DØD - ARTHUR MILLER TO UKER - 27. JUNI
DØR ETTER Å TREFFE DEG EN SKRITT INN I DET UKJENTE...
Er føttene mine på bakken?
Jeg vil se det igjen, og igjen.
Og den sangen med hele orkesteret.
Der er han, der er vår Buzz.
Det er et stort smil på guttens ansikt.
Han fortjener det.
Jeg husker for et par somre siden, det var så søtt,
Buzz kom bort til meg og sa... Kitty Carlisle Hart!
-Hva er det? -Hvem?
Det er Kitty Carlisle Hart! Fra To Tell The Truth.
Det er favorittgameshowet mitt.
-Kitty! Kitty! Vent. -Ta dem, tiger!
-Vent, vent, Kitty! -Henne?
-Synes du hun pen?
-Det er ikke nødvendig... -Glem det. Så ikke føflekken.
Hadde hun vært pen uten føflekken?
-Ingen tegn til Susie. -Bra.
Hun dro frem en pose Cheetos
og sa til de som hysjet at de ville dø en dag.
-Der er de som kom seg unna. -Hei, Pauly.
-Hallo, fremmede! -Hvordan har du det, Pauly?
Knust uten dere på feriestedet i år.
-Kanskje neste år. -Hva med gutten vår?
Han hadde store drømmer, men hvem kunne trodd dette...
"En drømmer er en som bare kan finne veien i måneskinn." Oscar Wilde.
Og nå er jeg finansiell investor i Buzz sine drømmer.
Pauly! Din macher!
Saken er at når man hører den sangen, tar man frem lommeboken.
Miriam Maisel, se på deg!
Hei, Edie, godt å se deg.
Jeg snakket nettopp med noen.
Du var stjernen i showet et år, ikke sant?
Oppe på Steiner?
Clare Landsburg, sommeren 53 til tjeneste.
-Så ble du vraket, ikke sant? -Nei, jeg ble ikke vraket.
Sparket. Hva enn man kaller det.
Det var bare en morsom feriegreie et år.
Ingen skuespiller.
Du trenger ikke fortelle meg det. Jeg var der.
Det var godt å se deg, Edie. Hallo.
Den Kitty Carlisle Hart, hun er som Houdini.
Jeg jaget henne inn på do, men da jeg sparket opp døren, var hun vekk.
Jeg fikk skoen hennes.
-Se etter en som hinker. -Abe, han er ledig.
La oss snakke med ham mens vi kan.
-Der er han! -Kjære, vi er så stolte av deg!
Jeg elsket alt.
Den ene karakteren, Iris, jeg hatet henne, men elsket henne også.
Takk, Mrs. Weissman. Abe, du tok ikke med deg pressehatten.
Den passet ikke til kappen min.
Moro, ikke sant?
Det var fantastisk.
Jeg kjente deg da du var en pisher.
Gutten som falt i sjøen den første dagen med en mikrofon i hånden.
Jeg liker å gjøre en stor entré.
-Er du glad, Buzz? Vær glad. -Jeg er det.
Den beste kvelden i mitt liv.
Hei, alle sammen. Kan dere høre meg?
-Ja. -Ja? Veldig bra.
Takk for at dere kom i kveld for å støtte showet vårt.
Det betyr alt for oss.
Men la meg få opp kveldens stjerne for å snakke.
Mannen som skrev musikken, tekstene, boken, min venn og deres:
Buzz Goldberg!
Takk, alle sammen.
Det er en stor kveld.
Har ikke pustet siden teppet gikk opp.
Bare pust, Buzz, pust.
Takk, Myron, for at du styrte skuta og lærte meg så mye,
og til vår regissør, Mr. George Abbot.
Jeg tror du har en fremtid i denne bransjen.
Dramaturgen og romkameraten min, Kevin, jeg skylder deg alt.
Takk, Kevin.
Og menneskene som har inspirert meg så mye,
som inspirerte dette showet,
min Steiner Resort-familie,
for dere er nettopp det, familie.
Steiner! Steiner! Steiner!
Vi er bedre! Bedre! Bedre!
Jeg må gå, fristen min er i kveld.
Gå, vi ses hjemme.
Vi er bedre! Bedre! Bedre!
Steiner!
To gitarer. Jackie ville hatet det.
Hei.
-Vært i operaen eller noe? -Bare gi meg Jackies esker.
Det er et par til, denne falt ut av en av dem.
"Jacopo Dellapietra". Var Jackie i militæret?
Vet ikke.
-En Bronze Star? -En slags medalje.
Hvem er Darla?
Abe Weissman, stopp. Ta en 360.
En kappe er ikke enkel å bære.
-Jeg får det se lett ut. -Er du klar for å jobbe?
-Det er jeg. -Beklager den korte fristen,
-det er sånn noen ganger. -Jeg trives med frister.
-Jeg er nede om du trenger meg. -Den er god!
Ferdig!
-Hva er dette? -Anmeldelsen min.
"De kom, de danset hadde premiere i går på Mark Hellinger Theatre.
"Moren din vil like det."
-Kan ikke publisere det. -Hvorfor?
Skal være en anmeldelse på 1000 ord.
Jeg kan legge til noen adjektiver.
-Abe, jeg trenger detaljer. -Detaljer?
Hvis du tror noens mor vil like showet, så fortell meg hvorfor.
-Må jeg fortelle deg dette? -Nei, jeg vet det,
men i dette tilfellet vil jeg helst ikke gå inn på alt det.
-Beklager? -Jeg tror bare ikke detaljer
er det folk trenger eller vil ha.
Jeg vet ikke om du har gjort noe research om det,
men jeg tror jeg har rett her. Ja.
-Abe. -Ok, Gabe, her er saken.
Showet var forferdelig, ok? Fryktelig!
-En farse. -Ok?
De tok en søt, sjarmerende musikal som ble laget i Catskills,
med en gruppe morsomme feriegjester, alle flinke, bortsett fra datteren min,
og gjorde den til en sløvt, kynisk, oppblåst,
tre timer langt stykke konstruert platthet.
Kostymene var forferdelige, kulissene var forferdelige!
Manuset var forferdelig.
-Den har én sang. -Én sang?
Som de gjentar fem ganger
fordi de vet at de bare har én god sang.
De lurer publikum, Gabe, og det plaget meg.
Flott! Skriv det.
Vi har kjent denne gutten i ti år.
Jeg så ham falle i en innsjø. Jeg dro ham ut.
Burde latt være.
Mørk tanke, jeg vet.
Hopp over detaljene, bruk showet for å komme til det store bildet.
Dine tanker om alt som er galt med teateret i dag.
Bli sint, vær personlig.
Det var derfor vi ansatte deg, Abe, for stemmen din.
Ikke la dem bli lurt.
-Går det bra? -Ja, jeg bare...
-Kanskje jeg burde valgt andre klær. -Hvilke klær?
-Jeg vet ikke. En kjole. -Jeg vet ikke...
Jeg prøver å se det for meg... Har du gått med kjole?
-Selvsagt. Jeg har vært baby. -Ok.
-Du vet. Hjelpeløs. -Unnskyld.
Jeg var veldig søt i kjole.
Vi skal vel denne veien.
-Surret du med tiden? -Nei.
-For du har et problem med tid. -Nei.
-Takk for at du kom, Susie. -Så klart.
-Nancy, dette er... -Komikeren Miriam?
Det var leit med Jackie. Jeg kommer til å savne ham.
Han sendte meg klipp om deg. Han var veldig stolt.
-Det er veldig snilt. -Jeg har holdt av plasser til dere, men...
-Hvor er alle? -Jeg ga beskjed.
Jeg gikk gjennom telefonboken, og monsignoren ringte rundt,
men fikk ikke mye respons. Unnskyld meg.
Han sparte på klippene mine.
Chester!
Hva faen?
-De har løksmørbrød. -Sitt.
Og ikke pust ut.
Trodde ikke at Jackie syntes jeg var morsom.
Klokken er over tre, så vi burde begynne.
Jeg beholder denne.
Velkommen, alle sammen. Jeg vil takke dere for at dere kom for å ta farvel
med Jacopo "Jackie" Dellapietra.
Jeg er monsignor Ricci fra Church of the Sacred Heart of Jesus,
-den kirken Jackie var så aktiv i. -Gikk han i kirken?
Jeg har kjent Jackie siden han var liten,
og jeg lyver om jeg sier at vi ikke måtte
låse inn altervinen.
Mang en morgen fant vi ut at den hadde blitt erstattet med Dr. Pepper.
Han var også den første til å hjelpe til.
Jeg kan ikke bevise at det var han som lagde det nye krybbefundamentet
da det gamle ble ødelagt av vandaler, men det var nok ham.
Jeg har mange historier om Jackie jeg kan dele.
Men jeg skal overlate talerstolen til en som er veldig spesiell,
en som han alltid omtalte som en av sine nærmeste venner.
Susie.
Det er du.
Nei, han sa en av hans nærmeste venner.
Med mindre en annen Susie ankom nå.
Opp med puppene.
Hei.
Det er vel jeg som er Susie,
og Nancy ba meg om å snakke, så...
Drit i dette. Følg meg.
Hei. Beklager. Det tar bare et øyeblikk.
Vi skal bare si et par ord om Jackie Dellapietra,
som er over gangen i det tomme taperrommet.
Jeg kan ikke snakke om ham i et tomt rom.
Det er ikke sånn han burde bli husket.
Det var tydeligvis ingen som husket ham, for ingen dukket opp,
bortsett fra fire personer.
Fire personer til å ta et siste farvel.
Hvor faen var alle?
Når noen dør, dukker man opp i begravelsen, ikke sant?
Dette var Jackie.
Han har aldri skadet noen. Han levde livet, han gjorde fine ting,
han fikset den bedritne leiligheten.
Hengte opp gardiner, malte, lagde lapskaus,
han bygget det han bygget for den jævla monsignoren der.
Det var tydeligvis ingen som brød seg.
Ingen la merke til det.
Faen, jeg bodde med ham, og jeg merket det ikke.
Og vi sov veldig tett.
Jeg visste personlige ting om ham.
Han snorker, og han tålte ikke all mat.
Du hadde vinduene åpne de nettene.
Jeg visste når han vasket klær, når han klippet håret,
men jeg kjente ham ikke.
Jeg visste ikke at han var i krigen!
Jeg visste ikke at han fikk tapperhetsmedaljen!
De deler ikke bare ut dem.
Du må bli skutt, eller redde noen eller sprenge en tanks.
En medalje er stort!
Han samlet på Bazooka Joe-tegneserier,
han samlet på billettstumpene til operaen.
Han fikk en baseball signert av Babe Ruth,
kan dere tro det? Møtte Babe Ruth.
Han oppbevarte den i en skoeske som en kødd, men han hadde den.
Han levde et liv, men jeg visste ikke noe av dette.
Jeg fant ut at jeg var vennen hans nå nettopp.
Nei, beklager, en av hans nærmeste venner.
Jeg hadde en nær venn uten å vite det.
Og hvor faen er Darla?
Hun kunne ikke ta avse én ettermiddag for å vise respekt
til en mann hun skrev 51 idiotiske brev til?
Et hjerte over hver "I".
Hva er så viktig at hun ikke kunne ta seg tid til
å gi denne mannen et skikkelig farvel? Best hun er død.
Vet dere hva jeg ikke forstår?
Hvordan har det seg at en mann som har jobbet hele livet,
hvordan har det seg at han så vidt kunne leie et hjørne av drittleiligheten min?
Han hadde det aldri lett.
Han lyktes aldri. Hvor forskrudd er det?
Og alle de faens idiotene i verden
som bare får servert alt?
Han kjempet i krigen! Han reiste. Han vant en Lindy-konkurranse.
Jeg visste ikke at Jackie kunne danse.
Ofte virket det ikke som han kunne gå.
Men det er et førsteplassbånd i en jævla liten eske
som han dyttet inn i et hjørne.
Livet til en mann i en bedriten eske, livet til en god mann.
En mann som fortjente noe, og han endte opp med å drysse sagflis
på spy på Gaslight.
Dette kan ikke fortsette.
Jeg kan ikke se på at det skjer med et annet stakkars krek.
Jeg skal vie resten av livet til å finne alle Jackiene i verden.
Dem man går forbi, dem man ikke ser,
dem som aldri har hellet med seg,
og jeg skal sørge for at de ikke ender opp i leiligheten min!
Det var leit med denne kvinnen, hun var nok også hyggelig.
-Boise, står til? -Travelt.
-Vil ting gå bedre i kveld? -Håper det.
En nøyaktig opptredenliste?
Kanskje Philomenas vaier ikke gjør stor skade?
Liste? Sexy engel, Sexy sovjetspion, Ville 20-årene, Ulydig poet,
Cleopatra, Haremjente, Sexy sykepleier, Can-Can Mademoiselle, Stigende Venus,
Seilerjente, Porselensdukke, Tornerose.
Jeg husker ikke alle. Skriv det ned.
Jeg trodde jeg kjente igjen den unike kombinasjonen av tonefall og intensitet.
Hva i helvete gjør du her?
Jeg hater å stjele din replikk, men hva gjør du her?
-Du må stikke. Jeg skal på scenen. -Pokker.
Stripper du nå?
Jeg visste at Shy Baldwin-greia var tøff.
-Jeg er komikeren. Ja. -Her?
-Ja.
Jeg skal på scenen, og jeg finpusser og eksperimenterer,
så gå.
-Skal jeg gå? -Ja.
-Fordi jeg ville gjort deg nervøs. -Ja.
-Ikke smil, dårlig smil. -Jeg har en historie.
På videregående, Mepham High i Bellmore,
ute på Long Island, tok jeg timer i talekunst.
En dag plasserte læreren meg foran alle
og gir meg et emne. "Dyreparker, bra eller dårlige?"
Jeg skulle være imot dem,
jeg fikk fem minutter på å argumentere.
Jeg føler meg trygg på dette emnet,
så jeg begynner med våset om
hvordan dyr ikke burde være i bur og at vi er de ekte dyrene,
når jeg plutselig blir truffet i hodet av et viskelær.
Jeg sjekker hvem som kastet det, og det var læreren.
Jeg er mildt sagt overrasket, men jeg fortsetter å snakke
med en mesterlig innføring i evolusjonsvitenskapen,
at vi er like mye dyr som alle andre av Guds skapninger,
om Gud finnes.
Da blir jeg truffet i hodet av et nytt viskelær.
Hvert tiende sekund resten av talen min.
Viskelær, kritt, krøllet papir, et halvspist eple.
Men jeg holder ut og klarer de fem minuttene.
Etterpå spurte jeg læreren min: "Hva var det for noe?"
Hun sa: "Mr. Schneider," for jeg het det da,
"jeg lærte deg å stenge ute distraksjoner.
"Det er din jobb å være fokusert, og du klarte det bra."
Dette virket som tull der og da,
men det ble en verdifull lærdom.
Det trente meg til det jeg gjør nå.
I kveld, Mrs. Maisel,
er din versjon av viskelær og kritt og halvspiste epler
at jeg skal se nummeret ditt.
Nei. Dette er ikke Bellmore.
Alt er Bellmore.
-Mrs. Maisel, på tide å begynne. -Jeg tror det er på tide å begynne.
Greit, men ikke sitt så jeg kan se deg.
Nå skal jeg i hvert fall sitte så du kan se meg.
Pokker.
Mrs. Maisel!
Hei sann, ikke mange damer og mange herrer.
Jeg er Mrs. Maisel, deres vert og guide for kvelden.
Jeg har en merkelig jobb.
Jeg er en kvinne som får menn til å le,
som er her for å se kvinner kle av seg.
Lettere jobb for en mann...
Og en vanskelig utfordring for meg.
Men ikke like vanskelig som for Sandy,
slangemennesket vårt,
som bruker en vanlig slukåpner til... Jeg skal ikke avsløre det.
Men ikke dra før dere har sett det.
Hva skal jeg snakke om mellom stripperne?
Baseball? Kattunger? Besteforeldre?
Hvordan fange interessen til en sulten mann
mellom sjokoladedonuter og cheeseburgere?
Ikke at dere følger med på meg.
Ser dere de karene?
De ignorerer meg og snakker med hverandre.
Hva snakker de om?
Ting dere kan forvente på et slikt sted?
Jeg hører dem. La meg gjenskape samtalen.
"Vet du hva jeg hater mer enn å bli stående fast i trafikken når du må pisse?
"Det at Aristoteles stolte så mye på meninger
"basert på ikke-vitenskapelig logikk." Nei!
"Jeg tror en person kan resonnere utmerket,
"så jeg forsvarer Aristoteles."
"Du og den jævla Aristoteles! Aristoteles ditt og Aristoteles datt.
"Han forgrep seg på gutter."
"Det var en annen tid. Kan ikke brukes i moderne standard."
"Miriam Maisel, hvordan vet du alt dette?
"Du virker veldig jentete med sminke, håret og høye hæler."
Jeg sier: "Faren min leste Aristoteles da jeg var liten,
"og jeg absorberte fakta om den gamle grisen, men vet ikke hva de betyr."
Jeg mente ikke å forstyrre.
Takk! Vi ses om litt!
Nå som jeg ser på lille Akiva, aner jeg fremdeles ikke hvem den ungen er.
Ikke jeg heller.
Jeg er sist ute. Det er den beste plassen.
Et mysterium.
Der er Stevie.
-Kanskje hun ikke kjente oss igjen. -Jo, hun kjente oss igjen.
Av respekt for deg
skal du vite at dette, du og jeg,
jeg er ikke ledig akkurat nå.
Uansett hva de har sagt, så kommer det ikke til å skje.
Unnskyld meg, kompis, har vi et problem her?
Nei, ikke noe problem.
Kan du la kona mi være i fred?
Så klart. Beklager.
Og god shabbos, forresten.
Har du lagt merke til noe rart her i dag?
Ikke jeg.
Fra mellomgulvet, Moishe, fra mellomgulvet.
Vi vil ha David Ben Nasan opp til bimah
for den siste aliyah.
-Hva faen? -Han må ha tatt feil.
Mannen har et kort, det sto på kortet.
Mr. Maisel, jeg er Akivas mor. Beklager misforståelsen.
Det ble noen misforståelser fra vår side. Akiva mumler.
Jeg skjønte at det var noe.
Sønnen min hadde ikke valgt deg på en identifisering.
-Håper du ikke øvde for mye. -Ikke i det hele tatt.
Takk.
-Velge deg på en identifisering? -Lille dritt.
-Kaller du det en stemme? -Pappa!
Rabbineren, Abe.
Jeg ser poenget ditt nå.
Så det er ikke bare meg.
Yasher koiach!
Akiva, du gjorde en fantastisk jobb.
Før vi fortsetter med hagbah,
fortell alle her om Tora-avsnittet ditt.
-Med ett ord, hva handler det om? -Tapperhet.
Ja, tapperhet er interessant, Akiva, og veldig edelt.
Men er det like viktig som lojalitet?
Jeg antar det?
Pappa, hva gjorde du med rabbineren?
Ingenting.
Men ingen er taprere enn onkel Saul.
Han hjalp til å befri jødene i Auschwitz, og eier tre restauranter,
én av dem er dine-in.
Men man må huske hvor viktig det er
i et samfunn som vårt å være lojale mot hverandre.
Ja.
Har jeg noe på skjorten?
Skam deg, Abe Weissman.
-Hva gjorde jeg? -Stakkars, uskyldige Buzz.
-Hva gjorde du mot Buzz? -Mannen din ødela showet hans.
Skrev fryktelige ting om det i den farkakte avisen sin.
Det var guttens livsverk.
The Village Voice er ikke min avis.
-Pappa, hva skrev du? -Jeg skrev det jeg så.
Du burde skamme deg, Abe Weissman!
Hør her, folkens.
Jeg er journalist,
og noen ganger må jeg skrive dårlige anmeldelser.
Det er det jeg skylder leserne.
La oss ha litt respekt
og gi ordet til rabbiner Huebsche igjen.
Hva er viktigst, Abraham, leserne eller folket ditt?
Ja!
Slapp vi unna Hitlers klør for dette?
Hets! Det var det han skrev.
Løgner og hets!
Hvilken anmeldelse? Hva skrev du?
Her, se selv.
Jeg snakket med Buzz i går kveld, og han var utrøstelig.
Han skulle ønske at han hadde druknet.
Hadde gjort det, men jeg reddet ham.
For å drepe ham igjen?
"Å se De kom, de danset er å befinne seg i helvete?
"En sinne og fortvilelse jeg ikke hadde kjent siden jeg innså
"at den amerikanske drømmen kom med en stor asterisk."
-Pappa! -Hva er det?
Jeg får betalt for å si sannheten og være ærlig.
Var du så ærlig da Midge forverret showet i 1953?
Nå, en gang for alle,
ingen Mary Martin eller Jessica Tandy,
men jeg var en god Clare og forverret ikke showet.
I musikkteater er karakter viktigere enn teknikk.
Du sto der og nippet til champagne
og småpratet
mens du siterte Oscar Wilde, klemte Buzz, skålte for Buzz,
mens du holdt Kains kniv bak ryggen!
Ikke vær så dramatisk, Pauly.
-Er det bare du som kan snakke sant? -Sant?
Ingenting i den hebraiske bibelen
indikerer Kain drepte Abel med en kniv. Det var din sannhet.
Jo. 1. Mosebok. Kain drepte Abel!
-Det antydes at det var med en kniv. -Si noe.
Toraen sier at Kain var en jordens arbeider.
Nemlig, så det var mest sannsynlig en hakke eller en murskje.
-Han hadde ikke kniv. -Du bryr deg ikke,
men mine hardt opptjente sparepenger er kaput.
Du sa at du investerte en liten sum, ikke overdriv for effekt.
Liten for showet, stor for meg.
Showet var ikke særlig bra.
Eller kanskje det var bra?
Jeg var snill i denne anmeldelsen.
Jeg brukte showet
til å snakke om forfallet til det amerikanske teateret,
istedenfor å nevne feilene.
-Hva med sangen? -Det har én bra sang, det er alt!
Du kan ikke ha en musikal med én bra sang.
Jeg vet ikke hvorfor du er på deres side.
Den karakteren du elsker å hate,
den uhøflige plagsomme nysgjerrigperen. Det er deg.
-Unnskyld? -Hun het Iris. Rose, Iris.
Hun nippet til sherry, hadde en spådame, to barn?
Du ødela showet, og nå har du ødelagt stakkars Akivas bar mitzva.
Ja, skulle ønske jeg ikke hadde invitert deg.
Det var mange problemer med invitasjonslisten din.
Må du ødelegge det for alle andre?
Showet gjør ingen skade.
Jo, for det er et bra show
som ikke får de nødvendige ressursene for å bli sett.
Hvilket show?
Hva mener du?
Hva er dette flotte showet uten ressurser og uten penger?
Det er ti show der ute som trenger ressurser, 20.
Hvilke 20 andre show?
Han sier at om du gir til noe, tar du fra et annet.
Det kommer fra jenta som var elendig i Catskills.
Hvem sa det?
Ikke gjem deg! Hvem sa det?
Slutt, alle sammen! Slutt.
Jeg er en distraksjon, og åpenbart en fiende av folket.
Jeg skal gå, så du kan fortsette med seremonien din.
Men det er noe dere bør vite fremover.
Dere er frosken, jeg er skorpionen.
Jeg stikker fordi det er min natur.
Skulle ønske jeg hadde kappen min.
Hva så om jeg stiller krav?
Hvor vanskelig er det å lage romtemperert vann?
Det er temperaturen i rommet.
Kjenner vi en Mr. Fibbi?
Hva slags navn er det?
Det står: "16.30, Mr. Fibbi ringte, skal ringe tilbake."
-Ringer ingen bjelle. -Zelda tar aldri fornavnet.
Jeg sier alltid at hun må det.
Staben virker fornøyde med å bli rettet på,
og det er en viss måte å kutte en grapefrukt på.
Gud lagde de segmentene for en grunn.
-Hallo. -Abe? Det er Asher.
-Asher, det var overraskende. -Jaså?
Jeg er overrasket over at du er overrasket.
Hvorfor?
En venn sendte meg det du skrev i The Village Voice.
Du anmelder et show, De kom, de danset.
-Høres ut som noe elendig. -Mildt sagt.
Så blir du litt nostalgisk på slutten
med asterisken til den amerikanske drømmen,
som gikk over til noe vi to gjorde på 20-tallet.
-Redaktøren vil jeg skal være personlig. -Sikkert.
Men likte han at du utpekte oss to
for en føderal forbrytelse, Abe?
Hva snakker du om?
Den snertne paragrafen om kunst og anarki
der du beskriver svært tydelig
hvordan du og jeg satte fyr på en føderal bygning!
-Det er mange år siden. Ingen bryr seg. -Jo, FBI.
-Hva? -De vil møte oss
på New York-kontoret neste uke.
-FBI har ikke kontaktet meg. -Det vil de. Tro meg.
Kyss farvel til dine kjære og hent tannbørsten din, Abe,
for du og jeg blir med i lenkegjengen.
Det blir ille for gikta!
-Ses i New York. -Asher...
KL. 16.30 MR. FIBBI RINGTE RINGER TILBAKE.
Mr. Fibbi.
For Jackie.
En mann som ikke tolererte dumhet, men syntes alle var dumrianer.
Og at han elsket okarinaer, oppsummerer hans manglende musikksmak.
En mann som lånte ti dollar av meg dagen før han døde
fordi han visste det på et vis.
En mann som klarte å gjøre meg sprøere enn noen annen person bortsett fra deg.
En mann som var min venn.
-For Jackie. -For Jackie.
Tekst: Bente
Kreativ leder Heidi Rabbevåg