Minunata doamnă Maisel
Răzbunare.
O vreau.
Și încă cum! Am nevoie de ea.
Tânjesc după ea.
Mă consumă complet nevoia de ea.
Răzbunare.
Sunt momente în viață când lucrurile par să meargă grozav,
și apoi, brusc, te întorci și pac,
intervine cineva și distruge totul!
Și nu te aștepți, pentru că ești prea ocupat să fii fericit.
Și știu, asta e viața.
Se întâmplă și rahaturi.
Trebuie să fii un om inteligent și să le ignori.
Ei bine, eu sunt femeie, așa că la dracu'!
Vreau livra mea de carne.
Vreau răzbunare.
Mă refer la răzbunare adevărată,
nu de un abonament pe viață la Turnul de veghe,
ci una de tip shakespearian, sângeroasă
și copleșitoare.
O să-mi scot clarinetul și o să cânt muzică klezmer lângă tine
24 de ore pe zi.
Mă voi strecura în subsolul tău și voi prăji pește.
Mă voi împrieteni cu singura ta fiică, o voi prezenta unui poet,
voi merge la nunta lor și voi râde.
Vorbesc de răzbunare gen Medeea.
Am atâta furie în mine! Și de ce?
Pentru show-ul de la Apollo.
Știți deja de ce. Nu e distractiv. Bine.
Da, eu am fost.
Stăteam pe pistă, nu în gara Penn, apropo,
și nu având în mână valiza, la singular.
Nu am călătorit cu o singură valiză din prima mea zi de grădiniță.
Am stat acolo și am văzut avionul zburând
și mi-am dat seama că, încă o dată,
un bărbat a intervenit și mi-a distrus viața.
Și, la fel ca prima dată,
eram îmbrăcată magnific în timpul ăsta.
Răzbunare, la naiba!
- Unde mergem? - Înapoi în oraș.
- A uitat să împacheteze ceva? - Condu și taci.
- Ce se întâmplă? - Nimic. Doar...
Serios, ce e amuzant?
Ce faci? Era o pălărie! Încă mai avea eticheta cu prețul.
Miriam, avem nevoie de o pastilă?
- Hei! - N-o vreau.
Se potrivește cu costumul. Încetează!
Nu vreau nimic din seara asta, în taxiul ăsta, cu noi.
- Eu urmez? - Oprește-te! Oprește taxiul!
Ce?
Nemernicule!
Am câștigat.
Credeai că mă poți învinge, dar nu ai putut.
Da, arată-i ce poți.
Acum, că fusta și-a învățat lecția, de ce nu te întorci... Miriam!
Bine, asta e treaba primăriei, dar...
Urăsc noaptea asta, costumul ăsta și toată lumea asta nenorocită!
- Încetează! - Urăsc taxiul ăsta!
Taxiul ăsta m-a dus la aeroportul pe care-l urăsc,
unde era avionul pe care-l urăsc,
- ... pe pistă. - Ce face?
Urăsc muzica. Urăsc stativele muzicale.
Urăsc cablurile microfonului. Urăsc luminile de scenă.
Miriam, încetează!
E nebună.
Încetează!
Tu încetează!
- Ți-ai pierdut mințile? - Da!
Mințile, slujba, cariera!
Nu ți-ai pierdut cariera.
Eram în turneu cu cea mai mare stea din lume și, dintr-odată...
nici n-a vrut să vorbească cu mine.
- Credeam că suntem prieteni. - În showbiz?
Am dat-o în bară.
Nu e vina ta. Ar fi trebuit să fiu acolo.
Dacă eram, nu ai fi vorbit cu Reggie.
- Aș fi vorbit cu tine. - Aș fi spus: „Calmează-te!”
Și m-aș fi calmat.
Nu ai fi făcut numărul ăla și nu ți-ai fi încheiat cariera.
- Cariera mea s-a terminat? - Repetam ce ai spus.
Ca să zici că nu e adevărat!
- Vrei să lovești mașina din nou? - Nu crezi că îmi pot reveni?
Dacă aș fi fost acolo, nu ai fi făcut acel număr.
Numărul a fost grozav. Publicul a râs.
- Ai fi făcut altceva. - Aș fi fost jalnică.
Da, și eram în drum spre Praga acum.
Tot m-ar fi dat afară din turneu.
Ai fi fost umilită,
te-ai fi urcat în avion și ai fi fost jalnică în Praga.
- Ce? De ce? - Oamenii ăia nu râd.
Puteam să-i fac să râdă.
N-ai fost acolo. Despre ce ai fi vorbit?
Aș fi găsit eu ceva. „Salut, Praga! Îi mai țineți minte pe evrei?”
Vrei să te duc cu mașina?
Uite, publicul încă te iubește.
Nu vreau să mă întorc în Queens.
Nu sunt pregătită să fiu o ratată.
Nici eu nu vreau să mă întorc acasă.
Jackie o să instaleze stucatura. Chester o să tragă multe pârțuri.
În ritmul ăsta, o să mă pot pensiona după cursa asta.
Mergi în Village.
Vrei să-ți iei creanga?
Nu.
Ai avut asta tot timpul?
Nu am vrut să te îmbeți și să te porți ca o nebună.
Dă-mi-o!
La naiba, abia mi-am cumpărat costumul ăsta.
Chiar e lipicioasă podeaua. O spală cu mopul?
Da, de două ori pe zi. Mă sună și îmi dau raportul.
- Vorbim de raportul detergent la apă. - Bine.
- E a naibii de lipicioasă. - Dumnezeule mare!
- Sigur avem voie să stăm aici? - Da,
am vorbit cu proprietarul, a discutat cu directorii,
iar ei au prezentat ideea consiliului.
Bine.
Îmi place că, dintr-odată, te preocupă să nu enervezi pe nimeni.
Am păstrat chestiile astea data trecută când m-am ascuns aici.
- Hei, ai niște apă minerală? - De ce?
Vreau să încerc să scot pata asta.
- Încearcă cu benzină. - Serios?
Cu un chibrit, scoate pata aia imediat.
Ilar. Ar trebui să apari în deschidere pentru Shy Baldwin.
- Îmi aleg un loc? - Da, unde vrei.
- De fapt, trebuie să dorm acolo. - Bine.
Doar că am avut un coșmar când dormeam acolo și acolo.
Coșmar diferit, dar la fel de rău. Și acolo.
Așa că aș vrea să dorm acolo, în mijloc, dacă e în regulă.
Chiar dacă nu e, trebuie să dorm la mijloc.
Dar poți dormi altundeva. Tu alegi.
Deci, am de ales dintre toate punctele de coșmar. Mulțumesc.
Vom sta aici toată noaptea.
Ei bine, asta e.
Înapoi de unde a început totul.
Prima dată când te-am văzut, erai acolo, în spatele barului.
Eram căsătorită cu Joel.
Voia să facă stand-up. Am adus piept de vită.
- Mai ții minte ce mi-ai spus? - Nu.
Dar sunt sigură că „du-te naibii” au fost unele dintre cuvinte.
Cine s-ar fi gândit că, după mai puțin de doi ani,
voi ajunge din noi aici, beată și în chiloți?
Alți chiloți, totuși.
Ai găsit asta pe jos?
Da.
Cred că am făcut prea multe bagaje.
Susie!
M-ai înșelat azi cu zece ziare? În fiecare zi lipsesc 10-15 ziare.
Da. Mai scutește-mă.
DRAMA TURNEULUI LUI SHY BALDWIN
Pe bune?
Dacă vrei să-l citești, trebuie să-l cumperi.
Deja îmi lipsesc 15-20 de ziare.
Scuze. Cred că am niște bani aici.
Nu.
Nu asta.
Nu e haina mea.
- Susie! - Ce naiba faci?
Nu trezi pe nimeni în mijlocul unui coșmar.
Eram la coadă la poștă și un tip a primit un telefon.
Vreau banii mei.
- De ce porți jacheta mea? - D-8.
- Nu... - D-8!
M-au înlocuit cu Jack Ballard!
El face restul turneului.
- Nu trebuie să citesc? - Au plănuit asta!
Au dat informația asta ziarelor ieri și tot ne-au pus să venim,
ca să stăm degeaba acolo, ca două proaste.
Credeam că Jack Ballard e mort.
- Voiau să ne umilească. - Cred că am fost la înmormântarea lui.
E deja în ziare. Moishe va exploda.
- Cine e Moishe? - Socrul meu.
- O să afle că am fost concediată. - Și ce?
Mi-a împrumutat bani să-mi iau înapoi vechiul apartament,
garanția mea fiind contractul pentru turneu și spectacolul de Crăciun.
Era atât de entuziasmat de spectacolul de Crăciun!
- Ți-ai luat vechiul apartament? - Da.
- Când? - Ieri.
- Am fost cu tine ieri. - Nu toată ziua.
Te las singură patru ore
și îți distrugi cariera și-ți cumperi un apartament.
- Ai zis că n-am distrus-o. - De ce să cumperi un apartament?
Nu ai bani!
Nu am niciun ban?
Ai ceva bani, e clar.
Am economisit totul din prima parte.
Știu, și ți-i țin eu.
Doar că...
De ce ți-ai răscumpărat apartamentul?
Pentru că nu vreau să stau cu foștii mei socri în Queens.
Știu că a fost o achiziție emoțională, dar am făcut-o.
Acum trebuie să-i dau ceva, să câștig niște timp.
Așa că îmi vreau banii.
- Când? - Azi.
Bine. Sigur.
O să-ți aduc banii azi.
N-am registrul la mine.
Doar trebuie să mă uit în registru, să fiu sigură că e totul înregistrat.
Bine.
Și au fost niște cheltuieli pe care a trebuit să le deduc din banii tăi.
- Cheltuieli de afaceri, toate legale. - Bine.
Și am cumpărat niște fixativ. Îți amintești?
- Mi-ai cerut să cumpăr niște fixativ. - Absolut.
O să mă uit în registru, merg la bancă, îți vei primi banii,
- Fără fixativul foarte scump. - Grozav! Mulțumesc.
Nu știu la ce-ți trebuie atât fixativ.
Dar e treaba ta. Deci...
- O să dai un telefon? - Ce?
- Pot merge în spate. - Nu, nu voiam să dau un telefon.
Doar pentru că am stat lângă un telefon?
Știi ceva? Mă duc să mă aerisesc.
Să îmi dezmorțesc picioarele.
- Vrei ceva? - Doar banii mei.
Da. Mă întorc imediat.
- Vreau să dau un telefon. - Momentan fac curte unei doamne.
- Hei. - Bine.
Ai închis.
Dacă ai legat-o zdravăn, va fi tot acolo când suni din nou.
- Tess, eu sunt. - Susie?
- E foarte devreme. - Avem vești de la compania de asigurări?
- Stai! - Ce?
- Rahat! - Ce?
Pentru o clipă am crezut că Skint e mort.
- Asta e viața mea, pe scurt. - Concentrează-te.
- Am nevoie de cec. - Da. El a sunat ieri,
a spus că putem veni să-l luăm.
Bun! Mergem în dimineața asta. Vin la tine într-o oră.
În regulă. Doamne...
Bună ziua, cu ce vă pot ajuta?
De ce? Sunteți de la...
Stați puțin!
Devin fluent.
Am comandat ceai și i-am zis instalatorului să repare toaleta.
Am primit ceai și el a reparat chiuveta, așa că ne apropiem.
Bun, hai.
Bună!
Mai e, doar că...
Ai...
Ceva. Unde naiba e „ceva”?
Stai că găsesc.
Ai ceva ce-am putea...
Stai, cinci minute.
Da, chiar în spatele tău.
Ne-ai ignorat pe mine și pe maică-ta.
Așa e. M-ai ignorat.
- Ștacheta e prea sus. - Nu mă asculți deloc.
Nu pot să vorbesc cu voi.
Am încercat totul. Poate vreți să-i dați foc.
De ce nu m-am gândit mai devreme?
Ce-ai vrea să spun?
Tu nu asculți. Îți pasă doar de alții.
Doar de tine.
Nu e adevărat!
Muncesc din greu pentru familia asta!
Pe mine mă trimiți mereu să...
M-ați chemat?
- Serios? L-ai trimis pe Li Wei după el? - Mai încet!
- Ce se întâmplă? - Nu știam că-l vor trimite.
Sau că ar putea încăpea pe ușă.
Am auzit că merge bine clubul.
Spune-i!
- Spune că a auzit că-ți merge clubul. - Stai puțin!
- Glumești, nu? - Ăsta e cartierul meu acum.
O să învăț să vorbesc limba.
Bine.
Locul meu...
- Joel! Murim până termini tu. - Da!
Spune-le că clubul merge senzațional. Super atmosferă.
Am epuizat biletele pentru primele seri.
Clubul merge bine, e aglomerat.
Și am planuri mari pentru local. Evenimente private, seri speciale.
Mă gândesc să încep să servesc mâncare.
Vrea să facă ceva mare, evenimente private, mese.
Poți să amplifici entuziasmul? Eu vând ceva aici.
Nu. Fără mâncare, evenimente private și bucătărie!
Mâncarea va face banii să miroasă!
Ori încetează să se descurce, ori încetează de tot.
Ce-a spus?
- Nu-i pot spune asta! - Ce ai spus?
Spune-i acum!
- De ce sunt supărați părinții tăi? - N-am spus că-mi sunt părinții.
Te asculta înainte.
Ai lăsat-o să meargă la școală.
Asta e legea!
Eu am părinți. Mie mi se pare că sunt părinți.
Te-ai apropiat prea mult de acest om. Nu de asta te-am băgat în asta!
Am făcut tot ce am putut!
I-am dat un tonomat doar cu discuri chinezești, ce Dumnezeu!
Asta a fost acum câteva luni! Acum am auzit că-i aduci hârtie igienică!
Gata!
Nu mai vorbești cu acel om.
Spune-i să plece!
Acum!
Deci?
Clubul merge prea bine.
- Majoritatea proprietarilor vor asta. - N-am zis că sunt proprietarii.
Au vrut o afacere care să pară legitimă, dar care să nu bată la ochi.
Un club fără valoare înseamnă mai puțini ochi asupra lui.
Un club de succes înseamnă mai mulți ochi.
- Au presupus că vei eșua. - De ce?
Ești un fost vânzător evreu de materiale plastice
care a deschis brusc un club în Chinatown cu un dicționar din secolul XIX.
Păi...
- Rahat. - Nu mă așteptam la mult.
- De ce sunt supărați pe tine? - Pentru că...
Trebuia să mă asigur că ratezi
De asta mi-ai dat tonomatul cu discuri chinezești?
Nu, a fost un cadou. Te rog.
Dacă îmi dau bine seama,
cei care îți pot fi sau nu părinți
și care pot sau nu fi proprietari
- ... fie vor să dau greș, fie... - Să pleci.
Credeam că e „să mor”, dar e mai bine să plec.
Mata Hari, de partea cui ești acum?
De partea ta. Jur.
Nu sunt sigur dacă asta mă ajută sau nu.
Mulțumesc.
Cu plăcere, frate.
- Mai repede! - Uite!
Ethan, e minunat.
Știi, când eram copil, aveam o șosetă.
Era jucăria mea.
Îmi băgam mâna în ea și ziceam: „Unde mi-au dispărut degetele?”
Ăsta era jocul. Sfârșit. Și nimănui nu-i pasă.
Bine spus, Moishe.
Am knish, abia scoase din cuptor.
- Ce citești? - O carte.
- E Peter Rabbit? - Nu e Peter Rabbit.
- Am citit Peter Rabbit. - Urmează Proust.
De ce ai blană pe buză?
Se numește mustață.
Arată ca o omidă târâtoare!
- Ba nu! - Ba da!
- Cred că s-a mișcat. - Asta pentru că vorbesc.
- Încetați! - Răspund eu.
- Nu, răspund eu. - M-am ridicat deja.
- Răspund eu. Rose! - Doamne!
Sunt răi. Nici unul dintre adulți nu face nimic să-i oprească.
- La naiba! - Alo? Casa Maisel.
- Shirley, sunt Miriam. - Miriam, bună!
E Miriam!
- De unde suni, din Praga? - Da. Sunt în Praga.
Fă multe poze și spune-le că îl iubești pe Iisus.
Pare că e agitație acolo. Ce se întâmplă?
- E ziua lui Ethan. - Nu.
Ba da. Am făcut trei torturi.
Nu e ziua lui Ethan.
Cum spui tu. Trebuie să mă uit la cotlete. Vorbește cu tatăl tău.
Alo! Ești în Praga? Vezi să-l pui pe Iisus Hristos în fiecare conversație.
De ce a spus Shirley că Ethan are petrecere de ziua lui?
- Ziua lui e în noiembrie. - Nu mai e.
- Cum adică? - Noiembrie a fost rău pentru noi.
Am termene limită. Moishe primește țesăturile de primăvară.
Verișoara lui Shirley, Yetta, vine în vizită.
Nu știu ce face mama ta, dar a fost rău și pentru ea.
- Am de lucru, Abe. - Mama ta pretinde că are de lucru.
- Pur și simplu a fost rău pentru toți. - Ai reprogramat ziua lui Ethan?
Are cinci ani. Ce știe el?
- Tată! - Ce?
Băiatul are trei torturi și îl ducem în Coney Island.
- Nu pot să cred! - Cum te afectează asta?
- Nu ai fi fost aici. - Ce s-a întâmplat?
Miriam e supărată că am schimbat ziua lui Ethan.
- De ce? - Habar n-am.
Nu schimbi ziua unui băiețel, pur și simplu.
I-am schimbat ziua de naștere a fratelui tău, n-a aflat niciodată.
Cine sunteți voi? Sunteți aproape inumani.
E insensibil și... Stai, mi-ai schimbat și ziua mea de naștere?
Nu. Uite, trebuie să încheiem aici și să ajungem la Coney Island.
Ethan! Spune-i fiului tău la mulți ani!
- Nu e... - Ethan!
Bună, mami. Am o mașină de pompieri, arme de cowboy și o minge de baseball.
Vom merge pe Roata Minune!
Scumpule, toate astea sunt interesante. Dar azi nu e...
- La mulți ani, iubire! - Vreau tort!
Bună ziua. Am venit pentru cecul Myerson.
Eu sunt Susie. Ea e sora mea, Tess.
- Ce faceți? - Bine. Ne trebuie cecul.
Ia să văd...
Sunteți clienții dlui Frick.
- Da, suntem. - Luați un loc și îl voi suna eu.
- Spune-i să aducă cecul. - Așa fac!
- Trebuie să te relaxezi. - O să mă relaxez când primesc cecul.
Ia te uită, fetele Myerson. Mă bucur să vă văd.
- Mă cheamă Dooley. - Nimănui nu-i pasă.
Bună, dle Frick. Am venit pentru cec.
Nu ca să mă vedeți? M-ați rănit.
- Glumesc! Vreți niște cafea? - Nu.
- Aveți ciocolată caldă? - Vrei și un balon?
- Vom lua doar cecul. - Sigur.
Dar domnul B voia să vă salute.
- Cine? - Un super tip. Haideți.
Așezați-vă. Vine imediat.
Susie, nu prea mă pricep să înțeleg anumite situații,
- ... dar asta pare cam... Da. - Aiurea.
Unde suntem?
- N-am vrut să vă sperii. - Nu ne-am speriat.
Ne plac camerele secrete cu uși fără mânere.
Sunt domnul Bartosiewicz, dar puteți să-mi spuneți dl B.
- Eu sunt Susie, ea e Tess. - Știu cine sunteți.
Să ne așezăm?
Bine, să vedem ce avem aici.
Am venit doar să ridicăm cecul, cum ne-a spus dl Frick.
De asta suntem aici.
Să luăm cecul.
- O să primiți cecul. - Grozav.
Am nevoie de niște răspunsuri mai întâi.
Unde erați când ați auzit de asta?
De ce?
De incendiu.
La biserică.
Biserică?
Da, aici suntem de obicei, la biserică sau mergem la biserică,
ne întoarcem de la biserică.
Și tu?
Scrie biserică și la mine.
Bun. Deci sunteți amândouă la biserică.
Și acolo ne-a găsit soțul lui Tess
și ne-a spus de incendiu.
Slavă Domnului, eram la biserică, unde toată lumea e supărată.
Și soțul tău poate confirma acest lucru, că v-a găsit la biserică?
E mult timp beat, așa că memoria lui devine neclară.
- Știți cum a început? - Băutura? E din familie.
- Vorbește despre incendiu. - Vreo teorie, gânduri răzlețe?
Poate mama a adormit cu o țigară în mână.
Da, se întâmplă des. Desigur, mama ta e moartă, așa că...
Corect, am uitat. E moartă.
- Tess? - Fire neizolate!
- E bună asta. Fire neizolate. - Fire neizolate. Interesant.
Există vreo investigație sau...
- Lucrez la caz. - Caz.
Deci, e un caz?
Știți, unii vecini au spus că au văzut două femei
într-o barcă, vâslind.
Femei într-o barcă. Ce se întâmplă cu lumea?
Au spus că beau bere, râdeau și cântau.
Aveți idee cine ar putea fi acele două femei?
- Nu. - Habar n-am.
Din păcate, mai sunt niște nelămuriri
pe care trebuie să le rezolvăm înainte să vă dăm acel cec,
dar ținem legătura.
- Fără cec azi? - Nu azi.
Dar Denise a adus niște prăjitură.
Pun pariu că aș putea șterpeli o bucată.
Ce zici de o plată în avans, pe încredere? Cam 10%, să arăți că îți pasă?
- Nu-i așa că ar fi frumos? - Ba da.
Deci, putem pleca?
Nu aveți de ce să nu puteți.
Mi-a părut bine, Tess.
- Ce drăguț părea! - Drăguț? Ai fost atentă?
- Ei știu ce am făcut, Tess. - Deci?
- Nu ne dau un cec? - Vor chema poliția.
- Pentru casa aia? - Incendierea e incendiere.
- Faci să pară atât de rău! - Ce ne facem?
Crezi că vom merge la închisoare? Nu vreau.
Hai să le spunem.
Nu vorbi urât cu mine, cucoană. Îți făceam o favoare.
Știu.
Și acum vreau să-mi mai faci o favoare. Să ne faci nouă o favoare.
Tipul de acolo ne ține soarta în mâini și te place.
Pe mine? Nu. Crezi?
Doar pe una dintre voi voia s-o aplece pe birou.
Ce frumos!
Trebuie să-l atragem de partea noastră.
Trebuie convins să treacă cu vederea că suntem cele mai mari infractoare.
- Există și mai mari. - Încasezi una pentru echipă?
- Îl atragem de partea noastră? - Cum?
Cum ai făcut cu directorul liceului.
Sunt măritată!
Dacă ar însemna ceva pentru tine, nu te-aș ruga.
Crezi că sunt o curvă? Că nu am limite?
Te-am văzut arătându-ți sânul pentru o bere.
Bere de import.
Nu spun că trebuie să te culci cu el.
Dar, când îl vezi, vreau să te gândești la Heineken.
- O să văd ce pot face. - Bine, trebuie să plec.
Ești aranjată? Te-ai ras, chestii de-astea?
- Pleacă, te rog. Acum! - Bine, pa.
- Bine, asta e gata. - Grozav.
Ce e aici? Manny?
- Cești de ceai. - Nu am cești de ceai, Manny.
- Bibelouri? - Crezi că-s bunică-ta?
Nu mă apropii de chiloții tăi.
- Ce ușurare! - O să fumez o țigară.
- Nu poți fuma aici, Manny. - Chiar dacă te-am ajutat să împachetezi?
Și sunt chiloții mei.
- Tu ce cauți aici? - Pot să intru?
Nu ești în turneu? Nu te-ai dus cu Midge?
- Ba da, dar... - Da, intră.
Unde e Midge? E în turneu? E bine?
- Miriam e bine. - Ce înseamnă bine?
- Unde e bine? Definește bine, Susie! - Stai calm!
Doamne, voi doi aveți o relație ciudată.
Am nevoie de banii lui Midge.
- Mi-ai spus să nu ți-i dau. - Știu.
Ai spus să nu ți-i dau, orice s-ar întâmpla.
Știu, dar...
În plus, îți dai seama că niciodată nu mi-ai dat banii lui Midge?
Urma să mi-i dai, dar eu nu i-am primit niciodată.
Nu știu cum aș putea să îți dau banii.
Și chiar dacă mi i-ai fi dat, mi-ai spus să nu ți-i dau.
- Oricum ar fi, nu-i poți avea. - Bine.
- Vreau să-mi împrumuți banii. - Să-ți împrumut...
Un cec ar fi cel mai bine. Deși merge și în numerar.
Stai să pricep.
Nu trebuia să-ți dau banii pe care nu mi i-ai dat,
dar acum ar trebui să-ți dau banii mei,
deși știu că, așa cum mi-ai spus, îi pierzi imediat ce-i primești.
Da.
- E timpul de somn! - Dle Maisel!
Am avut o breșă de securitate, iar clădirea e blocată.
Alergi al naibii de încet.
Să nu mai pleci fără să-mi semnezi foaia de vizitatori!
- Ai auzit? - Noi vorbeam.
- Continuați, vă rog. - Era o conversație privată.
Poate respectam asta dacă ai fi semnat.
- Susie... - Uite, am nevoie de bani.
Încă o dată, de la început?
- Și dacă aș avea o armă? - Nu ai.
Eu am o armă.
O ai la tine? Sau trebuie să fugi s-o iei?
Ce s-a întâmplat cu banii pe care urma să mi-i transferi?
- Banii pe care îi țineai pentru Midge? - Las-o baltă.
Susie!
Doar nu-i spune lui Miriam c-am venit aici când o vezi.
Când o s-o văd? E aici? Credeam că e în Praga.
- Trebuie să plec. - Chiar trebuie.
Cred că e frumos să locuiești cu mama ta, apropo.
Ar trebui pălmuită.
La dracu'!
Încă unul.
APRILIE 1960
Să știi că e iunie.
Ne place poza.
Ce să jucăm? Arăți ca un sportiv.
Cred că eu și cartea ta avem nevoie de o băutură.
- Șterge-o! - Nu, sunt bun. O să-ți placă asta.
- Spune-i. - Nu te cunosc.
Sunt foarte faimos.
Am interpretat pentru capete încoronate
și restul trupurilor lor, dacă încă sunt atașate.
Regina a băut cot la cot cu mine...
Ce scaun alunecos! N-ar fi un articol bun?
„Cauza morții, scaun de bar alunecos”,
nu e o moarte de bărbat, cum e lupta în război sau înecarea cu friptură.
Doamne!
Ia o carte. Sunt pacifist și vegetarian,
deci voi muri din cauza scaunului mortal.
Pune-o înapoi!
- Asta e cartea ta? - Rahat, da.
- Whisky, fără gheață! - Strânge-le.
Gândește-te la un număr. Dacă-l ghicesc, tu strângi cărțile.
- Urăsc magicienii. - E doar Alfie.
E un client fidel.
Dacă încearcă să-mi scoată o monedă din nas, o să-i bag un iepure în fund.
Ia o carte. Dacă ghicesc, îmi faci cinste cu ceva de băut.
- Poate altă dată. - O zi proastă.
- Ești magic. - Doar de distracție, care mână?
- Crezi că am șase ani? - De distracție, să te relaxezi.
Asta. Te-am văzut când ai luat-o.
Care mână? Știu că ai probleme să găsești bani, nu?
- Ce? - Care mână?
- Două din trei. - Asta a fost două din trei.
Trei din patru. Nu te pot lăsa să pierzi, nu?
- Hei, cum ai... - Alege o mână.
- O să aleg greșit! - Ai puțină încredere!
Alfie, haide.
- Încercam să te las să câștigi. - Bate-ți joc de altcineva.
Știi, nu e bine să stai într-un bar când ești deprimată.
Va continua să vorbească.
E bine să fii într-un loc care te face să zâmbești.
Alfie.
Unde ai vrea să fii acum?
În orice loc, dar nu aici.
Care e opusul acestui loc?
Ce zici de... Aici?
Ce dracu'?
- Ce naiba s-a întâmplat? - Tocmai i-ai cumpărat ceva de băut.
Urăsc magicienii.
Stați împreună!
- Băieți, priviți! - Nu e o sirenă adevărată.
Ne-a vândut murături mai devreme. Nu vă opriți!
Abe, ce amuzant ești!
Nu trebuia să fie o ieșire de o zi.
Înțelegerea a fost: o cursă în Roata Minunilor, apoi acasă.
Nu a inclus întreaga Coney Island.
Mergem spre Roata Minunilor de două ore.
Ne-am oprit pentru jocuri, tricouri
și poze amuzante cu noi cu capetele prin decupaje
de culturiști și cowboy. Pe bune.
E timpul să facem ceea ce ne-am propus.
Uitați!
Eu vreau, tu vrei Toți vrem înghețată!
- Dumnezeule mare! - Pentru Jacob, Petey,
Moishe și Joely...
Ne-am oprit de tot acum.
Pentru Rose și pentru mine.
Putem să dăm înghețată și să mergem între timp.
- Bunica! - Sărbătoritul!
Până ajungem acolo... Mie nu mi-ai luat înghețată?
Tu nu mănânci înghețată.
Tu nu mănânci nimic și ai primit.
- Vreau ceva de băut. - Îi pierdem pe ceilalți.
Se vor întoarce.
I-am tras-o mamei tale chiar pe faleza asta.
Mulțumesc.
M-am gândit că ți-ar plăcea istoria familiei.
- Două. - Desigur.
- E totul în regulă la club? - E bine.
De ce spui asta?
Ai privirea bărbaților Maisel când au probleme cu muncă sau cu prostata.
Eu...
Proprietarii sunt supărați pe mine.
De ce?
Clubul atrage prea multă atenție către alte afaceri ale lor.
- Jos? - Da.
Nu pot fi în război cu oamenii ăștia. Din mai multe motive.
- Trebuie să-i plătești. - O fac.
Nu chiria, yutz. Mituiește-i. Să vadă cum e.
- Nu cred că asta caută. - Ba da.
Nu există nimic ce nu poate fi rezolvat cu bani.
Fiul tău a fost supărat că n-a câștigat păpușa Popeye la jocul de lovit cârtița.
Chiar crezi că e un jucător fantastic de lovit cârtița?
A lovit alt copil!
I-am dat tipului cinci dolari. Brusc, Ethan e regele jocului.
- A primit păpușa. Ce am învățat? - Nimic.
- Nici cum să joace. - A fost un accident.
Ai văzut că n-am mers pe unde trebuie și n-ai spus nimic.
Trebuie să ne întoarcem, să înconjurăm Parașuta,
și dacă vomită cineva pe noi, e vina ta! Termină!
- E un aparat minunat, dle Weissman! - Mă bucur. Nu vă opriți!
Am făcut poze frumoase pe faleză, cu oceanul
- ... și plimbări pe ponei. - Mai repede.
- Putem să facem una toți împreună? - În niciun caz.
Bună ziua. Ne trebuie...
Băieți, ați adus bani de acasă? Nu.
Super, înseamnă că plătesc eu.
Joey!
Spune-le părinților tăi că o să le dau 10% din încasări.
N-am spus niciodată c-ar fi părinții mei,
și ăsta nu a fost un șantaj.
- Asta e înțelegerea. - Le spun cinci și îi las să spună zece.
Ai mult mai mult succes decât trebuie.
Acum, că misiunea ta de căutare și distrugere s-a încheiat...
A fost doar o misiune de distrugere.
Tot o să mai vii?
Da. Mult. Prea mult.
Dacă te face să te simți mai bine, chiria e foarte mică.
- Asta e ceva. - O vor crește la anul.
- Va fi ridicol de mare și nedreaptă. - Grozav.
- Ne vedem diseară? - Da.
Voi purta costumul de încasator de chirie.
Doar tu ai putea să faci asta.
Luați covrigi!
E prea puțin. Îmi datorează un dolar.
- Îmi datorezi un dolar! - Du-te la cabină și discută
sau acceptă că ți-l datorează.
Dar dacă mă duc acolo, veniți după mine
și n-o să mai reușesc să... Termină!
N-o să mai terminăm niciodată.
- Cine vrea prăjitură? - Zâmbiți!
Voi lua aparatul înapoi.
Trebuie să dau un telefon la 15:00.
Fie trebuie să terminăm până atunci, fie așteptăm până după telefon.
- Pe cine suni? - Un potențial client, dacă vrei să știi.
Iar afacerea cu matrimoniale?
Trebuie să-ți spun, nu înțeleg.
Numai eu trebuie să înțeleg.
Cât de leneși sunt oamenii?
Nu-și pot găsi soți sau soții singuri?
- Tu nu ți-ai găsit. - Ba da.
Te-am cunoscut printr-o prietenă de familie, Sonja.
- Da, Sonja, pețitoarea. - Mama!
- Miriam! - Mami!
Cineva a avut o zi de naștere neașteptată.
- De ce ai venit? - Ai spus că ești în Praga.
- Da. - Explică-mi mai târziu!
Toată lumea, la mașini, acum!
- Nu ești în turneu? - I-ai lăsat să schimbe ziua de naștere?
- N-am putut face nimic. - Nici eu.
Mai bine îmi spuneai, puteam să o mutăm mâine.
Speram să pot vorbi cu tine despre tot ce s-a întâmplat.
- N-avem timp. Rose, mișcă-te. Shirley! - Dar, tată, eu...
Miriam, o să fim atenți la tine mai târziu. Hai, Ethan! Hai, Joel!
Aș vrea să vorbesc cu tine o clipă.
Îmi pare rău! Jacob, Petey, hai! Zelda, vino!
- Vreau să rămân aici. - Tată, te rog!
Miriam, returnează ăsta pentru mine.
Spune-i că mi-a dat mai puțin cu un dolar. Nu-l ameninț cu procese.
Dar, dacă e vreun polițist,
reclamă cu voce tare, apoi plângi și leșină.
Stai!
- Vreau să vorbesc cu... - Biletele, vă rog.
- Scuze, trebuie să... - Hei cucoană, ce faci?
Mamă, chiar trebuie...
Miriam! Nu înțeleg.
Cum de ești aici dacă erai la Praga azi-dimineață?
- Am decis să vin acasă mai devreme. - De ce?
Pentru că așa mi-au spus.
- Cehoslovacii? - Nu!
- Turneul a fost anulat? - Nu, doar eu.
Ce?
Am spus ceva pe scenă și nu le-a plăcut,
așa că m-au concediat. Am fost concediată.
- Nu! - Ce? Ce ai spus? Ce a spus?
- Groaznic! - Ce ai spus pe scenă?
Doar glume, glume foarte amuzante, și asta trebuia să fac,
dar s-au înfuriat și m-au dat afară din turneu la aeroport, pe pistă.
În fața tuturor? Ce umilitor!
- Ai zis că ai fost concediată? - Da, Moishe, am fost concediată.
E foarte nasol să aud asta, mai ales că ți-am împrumutat bani.
- Știu, Moishe. - Ce-ai spus?
- Îmi pare rău! - A spus: „ți-am împrumutat bani”?
- Mă voi revanșa! - Ce înseamnă asta?
Contractul a fost garanția ta. Știi ce înseamnă asta?
Da, dar îmi vei spune oricum.
L-ai folosit ca să mă convingi să-ți vând apartamentul.
- Ce apartament? - Contractul avea cifre
care indicau bani și un număr special cu Bob Hope!
Știi numărul special de Crăciun?
Nu l-a avut niciodată pe Bob Hope, Moishe.
- Ce apartament? - Apartamentul nostru.
Ai cumpărat apartamentul nostru?
Da, am cumpărat apartamentul nostru.
Ai împrumutat bani de la tatăl meu?
- De ce e așa de rău? - Nu e.
- Ba este! - Nu înțeleg.
- Ce a cumpărat? - Și-a cumpărat apartamentul.
- Ce apartament? - Apartamentul nostru, Abe.
- Nu ai un apartament. - Vechiul lor apartament, Abe.
Nu pot să cred că ai împrumutat bani de la tata.
Să nu mai spun
că detectez un ton foarte jignitor. Dar l-am detectat.
- De ce ai făcut asta? - Pentru că mi-a plăcut apartamentul ăla.
Pentru că eram fericită în el.
Vreau să crească copiii în acel apartament.
- Nu vor avea curte! - Știu, Shirley!
Putem reveni la faptul că am fost insultat și înșelat?
Nu ai fost înșelat.
Nu te-am insultat și nu știa că va fi concediată.
- Ar fi trebuit să presupună! - De ce?
Pentru că nu știi să spui glume.
Ți-am spus asta de multe ori, dar nu vrei să asculți.
Exact. Nu vrei.
O să găsesc o cale să-ți dau banii.
- Cât ai împrumutat? - De ce?
- Vorbeam cu Midge! - Vrei puțină intimitate?
- Poate o pot ajuta. - Cu ce?
- Sonja nu era pețitoare. - Bineînțeles că era.
Nu. Pețitorii sunt plătiți. Nimeni nu a plătit-o.
Mama ta a plătit-o.
- Ce? - Abe, pentru numele lui Dumnezeu!
Aveai 30 de ani și erai necăsătorit, plus garderoba ta.
Au trebuit să dea un carnet de economii
și un set de puști turcești pentru tata.
- De acolo îl are? - Îmi trebuie un pix.
Cine are un pix?
Nu trebuia să fiți pregătiți pentru orice?
- Da, la Cercetași. - Vreau să fac niște calcule.
Ba nu. O să-ți primești banii!
Nu te cred!
Crezi că aș minți de ziua falsă a fiului meu?
- Ce? - Era apartamentul nostru.
- Trebuia să discutăm. - De ce?
Puteam să-ți spun să nu împrumuți bani de la tatăl meu.
Eu sunt tipul rău aici?
De unde ți-a venit ideea să îl cumperi?
Cum am ajuns într-o cușcă cu Petey și Jacob?
Prăjitura e delicioasă.
Ethan, prăjitura ta e delicioasă?
Jacob! Prăjitura ta e delicioasă?
Petey, prăjitura ta e delicioasă?
- Hei, cucoană, taci! - Tu să taci!
- Nu, tu să taci. - Șase sute de metri în aer
e o înălțime foarte periculoasă ca să-i spui unui evreu că a fost păcălit.
E o înălțime bună pentru un catolic?
Asta e gluma pentru care te-au concediat?
- Îți vei primi banii! - Dacă aș avea un bănuț...
- Ce? - Dacă aș avea un bănuț.
Dar nu am, pentru că ai fost concediată.
Cine mai vrea prăjitură?
Nu voiam să spun tuturor așa.
Când ne întoarcem acasă, putem să ne așezăm și să discutăm
ca oameni normali și civilizați.
Ce distractiv!
Zâmbește!
În fiecare zi ajung acasă de la muncă și îmi lasă o listă.
„Du gunoiul, repară chiuveta, plimbă câinele.”
- Ai un câine? - „Apropo, avem un câine.”
Știu că am avut unele probleme,
dar tot fac tot ce pot, iar ea nu face niciun compromis.
- Noapte bună. - Și nu e niciodată acasă.
E mereu la școala de secretariat,
ăsta e, probabil, motivul pentru care listele sunt atât de profesioniste.
- Azi ies cu Fletcher. - Cine?
Câinele. Și mă gândesc la tot și încep să mă enervez.
Mă hotărăsc să mă iau de ea.
Deci, ea vine acasă
și eu stau și îi aștept privirea rece, de oțel,
de chelneriță de Oktoberfest.
Îi zic: „Imogene, trebuie să vorbim.”
Îmi spune să îi dau un minut, se duce în dormitor și iese.
- Complet goală. - Imogene?
Sunt nemișcat, nu pot vorbi.
Apoi zâmbește și spune:
„Să ai o noapte minunată la club. Spune-i lui Joel că îl salut.”
Și, foarte calmă, se întoarce și iese din cameră.
Pe bune? Ți-a spus să mă saluți?
La dracu'!
O secundă.
Primul nostru șantaj!
Am intrat oficial în afacerea cluburilor de noapte.
Banca e deschisă în seara asta. Vino.
Stai jos!
- Bine, deci ce... - Nu vorbi.
- Midge are nevoie de banii ei. - Da, știu...
Nu. Ai vorbit.
Are nevoie de banii ei să i-i dea tatălui meu
pentru vechiul apartament, pe care l-a cumpărat înapoi de la el.
- Știai? - A făcut-o în secret.
- Ce mai impresar! - Lovești un câine șchiop.
Ei bine, ea are nevoie de banii ei.
Așa că o să-ți scriu un cec.
Apoi îi vei scrie ei un cec pe baza acestui cec,
iar ea va avea banii și nu va ști niciodată că nu tu i-ai dat.
Serios? Nu pot să cred că faci asta.
Nu ești cum ți-am spus că ești în trecut.
Însă, înainte să ți-l dau, vom avea o mică discuție.
- Rahat! - Da, „rahat”. Exact, rahat.
Și tu o să-mi spui totul,
ce s-a întâmplat, ce ai făcut cu ei,
ce crede ea că ai făcut cu ei etc.
- Cât de mare vrei băutura? - Atât de mare.
Vine imediat.
Vreun mesaj? Rahat, sigur? Trebuia să am spectacol weekendul ăsta.
Dar Harry Corn a avut vreun mesaj despre un spectacol?
Chip Glenn? Ceva pentru el?
Cine are un spectacol pe care-l pot fura acolo?
A funcționat în Boston, Philly, nu și în Denver.
E pentru coasta de est.
Am un sendviș pentru fiecare parte a țării.
- Care e cel mai hiaos? - Hoagie.
Hoagie e amuzant.
Pune-l deoparte. Dacă vede cineva cecul ăla, te va urmări.
Să mă urmărească până acasă? Sunt 50 de cvartale.
De ce să nu îl fure chiar afară?
- Mai întâi putem discuta afaceri? - Desigur.
Deci, ce-a fost a fost. Cine e Shy? Unul mai puțin ce?
- La naiba cu el! Avem nevoie de un plan. - De acord.
Ia te uită, e chiar dna Maisel.
I-am spus să nu facă asta.
M-am oprit doar să salut o colegă comediantă
și uite! Ai văzut asta?
Am văzut chestia cu Jack Ballard.
- Asta e mai bună. - Ce este?
E un articol negativ de modă veche despre o anumită dnă Maisel.
Apare de nicăieri și, brusc, stă cu Lenny Bruce
și e în deschiderea lui Shy Baldwin. E o curvă.
Și e o poză.
„Dar, dintr-odată, îndrăgita fermecată din centru
„a fost lăsată cu fundul ei frumos în baltă.
„Se zvonește că a fost părăsită urât de echipa Baldwin,
„chiar pe peronul liniei șase, în gara Penn.
„Au lăsat-o șomeră, cu valiza în brațe...”
Cel puțin îi place fundul meu.
„Ceva similar s-a întâmplat cu Sophie Lennon.
„Dna Maisel are un talent aparte pentru aceste contracte.”
„E o curvă.”
„Și un talent și mai mare de a le pierde.
„Care e adevărul despre fata asta glumeață?
„Și ce s-a întâmplat mai exact la spectacolul de la Apollo?
„Vă spun mai târziu.”
- Munca mea aici s-a terminat. - Ești un omuleț trist, Eugene!
- Da, dar am momentele mele. - Nu, nu are.
Cine naiba e tipul ăsta?
- L. Roy Dunham? - Nu știu,
dar a văzut Gustul dulce al succesului de prea multe ori.
Ceea ce e nasol e că la Apollo spectacolul a fost grozav.
- Publicul m-a adorat. - Știu.
Le-a plăcut că m-am urcat pe scenă și am început să vorbesc.
- Doar am improvizat. - Ce vrei să spui?
Asta fac mereu când sunt cea mai bună, Susie.
Gândește-te la spectacolele mele grozave,
nu la cele bune, super lustruite, ci la cele epice.
Țin minte spectacolul din prima seară, în care erai beată.
- Spectacolul Sophie Lennon. - Încă mă mai doare.
Dar epic, nu?
Numărul Penny Pann.
Mi-a distrus căsnicia și șansele de a fi fericită. Excelent!
- Grozav. Detroit. - Kansas City.
- New Orleans. - Myrtle Beach.
La Apollo. Toate spectacolele acelea au fost unice.
- Cum numai eu pot face. - De acord.
- Susie. - Miriam.
- Știi ce e grozav la mine? - Modestia?
Nu. Când sunt eu.
De ce să aștept să spun: „Vreau să fiu eu.”
- Și dacă nu mă lasă niciodată să fiu eu? - O vor face.
Vreau să fiu eu de fiecare dată când sunt pe scenă.
- Vei fi! - Nu, ascultă.
Dacă e să-i las pe Esther și Ethan săptămâni întregi,
să le ratez zilele de naștere, reale sau false,
recitalurile și piesele de teatru la școală,
n-o s-o fac pentru niște glume despre ruj.
Dacă voi face asta,
voi spune tot timpul exact ceea ce este în mintea mea.
La fiecare spectacol o să spun ceva.
Da. Bine.
Clar, ăsta e scopul,
dar, dacă o să fii în deschiderea unuia ca Shy Baldwin
sau Pat Boone, s-ar putea să trebuiască să faci glume cu room-service.
- Atunci fără numere în deschidere. - Ce?
Voi face doar spectacole unde pot spune ce vreau.
- Midge... - Asta ar face Lenny.
E altceva. El e Lenny Bruce.
Fă-mă Lenny Bruce, fă-mă cap de afiș!
- Cum, dacă nu îți pot găsi un contract? - Nu știu.
Tu ești managerul meu.
Miriam, înțeleg ce zici, serios.
Dar știi la fel ca mine că nu așa merg lucrurile în domeniul ăsta.
Atunci hai să schimbăm domeniul.
Tata mi-a spus mai demult:
„Dacă vei avea o voce, ai grijă ce va spune acea voce.”
Vorbea despre naziștii antisemiți.
Mereu vorbește despre ei.
Doi naziști intră într-un bar. Unul zice: „Cine-ți ține contabilitatea?”
Dar o voce... Mulțumesc.
Dar o voce este un lucru puternic.
Poate să lumineze ceva care se ascunde în întuneric.
Poate face doi tipi să stea jos când vor să plece.
Da, stați jos!
Poate schimba modul în care gândesc oamenii,
care poate schimba modul în care se comportă,
dar nu poate face nimic dacă îți ții gura.
Ei bine, mi-am învățat lecția!
Mulțumesc și noapte bună.
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor Robert Ciubotaru