När vi har barn får vi gå hem på kvällarna.
Vadå? Vem säger det?
Handboken Vi är inte dåliga föräldrar.
Den kommunistblaskan.
-Våra ungar kommer att bli bra. -Klubbungar.
-Dagsljuset skadar deras ögon. -Vampyrungar.
De kommer att prata slang och somna till Charlie Parker.
Rehab-ungar.
Alla barn vill vara vårt barn.
Jag såg Taffys och Dels barn häromdagen.
Jaså? Hur mådde han?
Stor, högljudd, krävande. Som Del.
Om han är lika dålig förälder som han är på softball,
tycker jag synd om ungen.
Men barnkammaren var fin.
De hade målat Babar i taket och Eloise på väggen.
-Vår blir bättre. -Säkert?
Jag ska skaffa den riktiga Babar och trycka in honom i garderoben.
Det blir inget trauma alls för henne.
Eller honom.
Vad är det?
Vi har lägenheten nu.
Gott om utrymme, föräldrarna en våning upp,
alltid i närheten, redo att sitta barnvakt.
Alltid i närheten.
Det går bra för dig, det kommer in pengar...
Det kommer in fler klänningar.
Tror du att det kanske...
är dags?
Jag vet inte.
Vi är nära.
Men det kan vara dags att tänka på att försöka.
Jag menar, verkligen försöka.
Jag kan stanna hemma från jobbet och försöka,
en gång i kvarten om du vill.
Tala om chutzpah.
Och vi försöker tills vi lyckas.
Jag är trots allt en perfektionist.
Betala notan, tack.
Om vi måste stanna i vårt pråliga sovrum
ett halvår, så gör vi det.
Utan mat och vatten, bara försöka hela tiden.
-Lämna bra med dricks. -Det gör jag jämt.
Förresten, jag är gravid.
En taxi. Jag stoppar den.
Sa du att du är gravid? Midge?
Menar du allvar?
Vänta. Är jag pappan?
..."It's Now or Never."
Alla turnédatum har ändrats, så jag måste ändra schemat med barnen.
Mrs Moskowitz kan göra det.
Det kan jag göra själv, Joel.
Okej. Gör schemat.
Här är pengarna för månaden.
Hur ska vi göra med Collegiate?
Det är en bra skola, och Ethan kom in. Vi ställer väl till en fest?
Verkligen? Är det ditt svar?
-Det är vad vi ville. -Det vi ville för två år sen.
Det är annorlunda nu.
Ethan går på Collegiate, Esther på Brearly, så var planen.
Det är kul att han kom in, men Collegiate är inte billigt.
Och vi jobbar båda nu, vi jobbar på kvällarna.
När klubben öppnar blir jag rena rama Dracula.
Du turnerar, och även när du är hemma...
Vad vill du ha sagt, Joel?
Vi borde överväga en skola i Queens för Ethan.
Förlåt, jag var inte beredd.
Låt mig ta en klunk, så jag har nåt att spotta ur mig.
-Midge... -Om nåt framkallar spottande
så är det termen "skola i Queens."
Collegiate ligger på Upper West Side.
Ingen i vår familj bor på Upper West Side.
Har du hört talas om bilar?
När klubben väl har öppnat, är jag där varje kväll.
Ethan börjar i skolan till hösten.
Var är du i höst? Få se.
Du har visst fått sinne för dramatik.
Düsseldorf, Frankfurt, Zürich, Stockholm.
Bra. Så jag skjutsar dit och du hämtar?
Våra barn kan inte gå i skola i Queens.
-Varför inte? -För att...
-Queens. -Jag behöver mer.
Han måste gå i den bästa skolan och vara med smarta kamrater,
annars uppnår han inte sin potential. Han har gått framåt, säger de.
-Ethan? -Ja.
-Vår Ethan? -Ja.
-Vem säger det? -De.
-Vilka är "de"? -De där.
Gått framåt? Ethan?
Han är lovande, säger de.
-"Lovande" kan jag köpa. -Men Joel,
"lovande" kan bli "potential" på Collegiate.
Om han går på Queens U,
blir "lovande" snart: "Flytta på dig, se upp för gaffeltrucken."
Ja, om han kommer in på Queens U vid fem års ålder, är han väldans framåt.
Och det är inte jag som är skurken.
Tänk praktiskt ett tag.
Jag måste flytta från fabriken snart. Så är det bara.
Jag borde hitta en lägenhet nära klubben.
Vi kan sätta honom i skola i Chinatown,
så kommer han att ligga efter i två språk.
Både dina och mina föräldrar bor i Queens,
och nån borde vara med barnen på kvällarna.
Du bara måste öppna din klubb just nu, va? Perfekt tidpunkt.
Beklagar tidpunkten, men om du minns
så skulle din turné ha varit nästan över nu.
Ingen sa åt mig att lägga till två månader för Shys nervsammanbrott.
Det var inget nervsammanbrott, han var helt slutkörd.
Och om Ethan går i skola i Queens och senare får veta
att han kom in på Collegiate, kommer han att klandra oss.
-Vi säger inget. -En dag kommer han att dejta en flicka
vars far satt i antagningsnämnden för Collegiate,
och han lär nämna hur besvikna de blev
över att vi inte lät honom gå där,
och då blir vi inte bjudna på bröllopet.
Hur ska han träffa henne? Han är ju i Queens.
-Han åker in till stan. -Vi tillåter det inte.
-Han hittar ett sätt. -Vi talar inte om att stan finns.
Skulle han inte veta att det finns en stad? Han kan väl läsa?
Han går i skola i Queens, det är tveksamt.
Hur hjälper det här oss?
Jag vill inte gräla.
Jag vill också att han går på Collegiate.
Jag vill att han är med smarta barn.
Men jag har inte råd, och vi bor inte där längre.
Vi behöver inte besluta det här nu.
-Jäklar. Jag måste rusa. -Jag också.
Jag behöver en tjänst.
Kan du prata med Imogene för Archies skull?
Han går under, och hon är stenhård.
-Bor han hos dig än? -Ja.
Han gör oss alla galna.
Och så är han en försäkringsrisk.
Han har gått in i varenda stolpe där.
Vad är hon så arg på? Har han...
Nej. Inget sånt, jag svär.
Han bad dig hälsa till Imogene att han saknar henne
och att de kan åka till Poconos varje jul
om han bara får komma hem.
-Snälla? -Okej.
Jag ska prata med henne, men jag säger inget om Poconos än.
Archie har lidit nog.
Klockan är 11.15 på förmiddagen här i New York City...
...och här är The Crew-Cuts med Sh-Boom.
Jag glömde betala. Förlåt. Här.
Jag ska bli pappa!
"Man ser sällan nåt så märkligt som föreställningen av Fröken Julie
"som ägde rum igår kväll på Barrymore Theatre.
"Det var nästan som om McSorleys hade stängt tidigt
"och dess berusade gäster hade gått dit,
"funnit ett exemplar av Strindbergs pjäs,
"dragit ner byxorna och gjort sina behov på det.
"Förställningen var så förnedrande
"att man nästan kan rekommendera den som ämne för en arkeologisk undersökning
"om det moderna samhällets förfall.
"Men trots de skriande åsnorna
"och ljussättningen under miss Lennons bisarra improvisationer
"kommer denna uppsättning av Fröken Julie att läggas ner ikväll,
"efter endast en föreställning."
-Jackie! -Vad är det?
Tror du inte att jag redan vet det där? Håll käften nu!
Det finns ju ingen dålig publicitet, sägs det.
Nåja, det där du håller i handen är sämsta tänkbara publicitet.
Okej, era jävlar, nu åker ni ut.
Washington Square Park ligger åt vänster, om ni bryr er.
Det är slut på varmvatten igen.
Jag ska kolla varmvattenberedaren.
Jösses, vill ingen lämna den här lägenheten?
-Hallå? -Hej, Suz.
Jag har nåt jag måste berätta. Sitter du ner?
Ja.
Mamma är död.
Jösses, jag blev orolig ett tag, Tess.
Jag behövde inte sitta för det. Vad hände?
-Blev hon strypt av sin lever i sömnen? -Nej.
Hon försökte krypa ut genom fönstret på vårdhemmet för att få tag i sprit,
och så föll hon.
-Jäklar. -Tre våningar.
Fan. Jobbigt sätt att dö.
Nej. Hon överlevde fallet.
Men så rullade hon ner från kajkanten i vattnet.
-Så hon drunknade? -Nej.
Hon simmade hundsim mot land och blev påkörd av en båt.
Jösses!
Men hon överlevde det.
De drog upp henne, tog henne till sjukhus, och hon fick en infektion.
Ursäkta, är hon död än?
Ja. Hon kvävdes av medicinerna.
Hon kan då verkligen göra sorti.
Nu måste vi lösa det där med huset.
Jag skiter uppriktigt sagt i det där råtthålet.
Tja, vi fick ärva det.
Va? Omöjligt.
Jag läser testamentet nu. Det står:
"Huset går till flickorna,
"för min skit till son ser ut och luktar precis som sin far."
Oj, hon avskydde verkligen Artie.
Minns du när hon sa åt honom att han inte var hennes son,
och att han borde leta upp sin riktiga familj?
Han var borta i en hel vecka.
Ja, det var kul.
Du, jag måste lägga på. Vi löser det.
Drick nåt, så ringer jag sen.
Ja.
Ska vi tala om för Chester att det varken finns varmvatten eller varmvattenberedare?
Fan heller.
Button Club, mina herrar, ska bli känd som stället med de bästa drinkarna,
de bästa bartendrarna och den bästa underhållningen.
Den som späder ut spriten får sparken direkt.
Den som stjäl ur kassan får sparken direkt.
Jag beställde för fem minuter sen. Varför dricker jag inte än?
Sista...
...lådan.
Du,
har Midge pratat med Imogene än?
Jag har inte hört nåt, och jag vill inte ringa ifall hon inte har det,
för i så fall lägger hon på direkt.
Och då smäller hon med luren så att det ekar i örat.
Det är skrämmande.
-Joel? -Vad är det?
Midge? Imogene?
Jag vet inte.
Kan du hålla ställningarna i fem minuter?
Jag vill bara kolla säkringarna,
så att vi inte får strömavbrott.
Visst.
-Ursäkta, har du... -Jag är gift!
-Jag ville bara fråga... -Jag älskar min fru!
Jag vill gå hem.
Förlåt att jag stör.
Jag ville bara berätta att min klubb öppnar om en vecka,
och ni är alla inbjudna.
Det blir goda drinkar, fin stämning, musik,
så kom ner...
...eller snarare upp.
Och så skulle jag vilja framföra en hälsning till Mei Lin.
Jag har inte sett till henne på ett tag.
Vi grälade.
Ni behöver inte höra detaljerna, men jag var en idiot.
Jag försökte ringa, men numret hon gav mig är inte hennes längre,
eller har aldrig varit det.
Jag vet inte hennes adress.
Jag vet att hon läser medicin, men inte på vilket college.
Jag vet egentligen inget alls om henne frånsett att...
hon har fina ögon
och är smart och rolig.
Hon är otroligt mystisk, vilket är frustrerande,
och även lite sexig.
Ni tänker säkert allihop:
"Hur kan han veta så lite om personen han dejtar?"
Det är märkligt.
Hon vill tydligen inte att jag ska veta mycket om hennes liv,
och mitt liv har faktiskt varit en enda röra det senaste året,
så jag har inte heller velat berätta så mycket.
Jag var gift och jag var otrogen,
vilket inte är nåt man vill berätta för sin nya flickvän.
Inte för att hon är min flickvän. Jag vet inte vad hon är.
Hur som helst, om ni vill hälsa henne det här, vore jag tacksam.
Invigningen är en stor grej för mig och...
...det blir inte detsamma om hon inte är där.
Och betona det där med ögonen, va?
Det kommer hon nog att gilla.
Tack.
Gulasch.
Tack, Zelda.
Gräddfil.
Tack, Zelda.
Nudlar. Glöm inte nudlarna.
Tack, Zelda.
-Ser du mönstret här? -Vad är klockan?
Den är 19.36.
Fyra minuter kvar till min rast.
Vad är det, Moishe?
Det var inget.
Jag vet att du sa att det skrivna ordet kan förändra världen.
Jag tittade ut nyss, och hittills
-verkar allt sig likt. -Gosse.
När min far kom hit från det gamla landet,
ville han ha en liten getfarm.
Vem vet varför?
Han var övertygad om att getter var framtiden.
Vi bodde 12 personer i två rum i en hyreskasern vid Rivington,
och ändå ville han ha getter.
Han sköt sin kärra framför sig, han sålde gurka, men han ville ha getter.
-Skicka nudlarna snabbt. -Men till slut
dog han ute på trottoaren, med en gurka i handen och inget i fickan.
Inga getter.
-Har du en poäng, Moishe? -Verkligen?
Han var ju klar. Det var över.
Ibland är vad man vill och vad man får...
två helt skilda saker.
Men lugn bara. Jag håller utkik.
Så fort jag ser att världen förändras,
säger jag till.
Men ännu så länge är geten en gurka.
-Zelda? -Jag måste gå. Vi ses imorgon.
Zelda!
-Han har rätt. -Han har aldrig rätt.
Jag vet inte vad jag väntade mig efter artikeln.
-Det har bara gått en vecka. -Gissa vad gästkrönikan
i Times handlade om idag.
Den enorma ökningen av hjortstammen på Staten Island.
Åh, Abe.
"Liderliga hjortar som förökar sig. Vad bör göras?"
Låt inte Moishe psyka dig. Jag förbjuder det.
Jag skäms över mig själv. Bli så till mig för en artikels skull?
Som om jag fått en guldstjärna i småskolan?
Jag har fattat ett beslut, Rose.
-Jag ska börja som privatlärare. -För vilka?
Idioter. Stan är full av dem.
Kasta en sten, så träffar du en idiot.
Jag kan jobba som privatlärare, handledare, vikarie. Vad som helst.
Det får vara nog nu.
Jag ska kavla upp ärmarna,
och jag ska få oss ut ur det här huset.
Klockan är 19.39,
och världen är sig precis lik.
Herre jävlar, det är faktiskt en nattklubb.
Du lyckades, kompis.
Tror du att takplattorna sitter fast?
Jag använde varenda tejprulle jag kunde stjäla från kontoret,
så jag hoppas det.
Stort tack, Archie. Jag hade inte klarat det utan dig.
Jo, men då hade du tvingats köpa tejpen själv.
Hur ser jag ut? Som om jag bestämmer här?
Mrs Moskowitz ser ut som om hon bestämmer här.
Ja. Jag borde ha haft en brosch på mig.
Det är mycket folk här ikväll.
Ursäkta mig ett ögonblick.
-Så du fick meddelandet. -Ja.
Du sa tydligen nåt knäppt om mina ögon.
Du är vacker ikväll.
-Jag tog med en sak. -Gjorde du?
En liten invigningspresent.
För det kommer att ta slut.
Jag har saknat dig.
Kom ihåg det nästa gång du är en idiot.
Så de berättade att jag hade varit en idiot.
Det visste jag redan.
Du skulle göra allt för en rulle toapapper.
Mrs Maisel.
Kära nån, vilken överraskning.
Hej, mr Moskowitz. Bra med folk, eller hur?
Ja. Mr Maisel har verkligen jobbat hårt med stället.
Jag är så stolt över honom.
Det kostar 1,50 dollar i inträde.
Vi betalar på vägen ut, farmor.
Kära nån, det kommer inte att fungera.
Men som tur är spelar min brorson baseball i Yankees farmarlag.
Han är en jättebra coach.
-Jag går till baren. -Billy!
Hon går in gratis.
Nej. Det där är en femcentare, kära du.
Förlåt.
Tack, allihop.
Vi är tillbaka efter en kort paus.
-Följ med mig. -Vadå? Vart?
Midge, du kom.
Självklart. Det här vill jag inte missa.
Tack, verkligen.
Jag vill att du träffar nån.
Mei, det här är min exfru, Midge.
Midge, det här är Mei.
-Har du varit gift? -Vadå?
Berättade du inte att du har varit gift?
Jo. Självklart gjorde jag det.
-Du visste att jag har varit gift. -Nej.
-Jo. -Oj, Joel.
Vänta lite nu. Jag har absolut...
Jäklar.
En bagatell, gott folk. Snart fixat.
-Vad i helsike? -Ursäktar ni mig ett ögonblick?
Jösses!
Jag har just köpt en drink.
Jag ska fixa det. Ta det lugnt.
-Archie! -Jag älskar min fru... Jaha. Jag kommer.
-Jag visste att han hade varit gift. -Jag trodde väl det.
-Bra bluff. -Tack detsamma.
Så...
Du är flickvännen.
Och du är frun.
Jag ska bli läkare.
Jag ska uppträda på Apollo.
Musik!
-Gästerna börjar bli oroliga. -Musik!
Ursäkta mig.
God kväll, mina damer och herrar.
Jag är Midge Maisel. Mrs Maisel är mitt artistnamn.
Tackar.
Jag har inte uppträtt i min hemstad på ett tag.
Jag har turnerat med Shy Baldwin i några månader.
Skönt att veta att folk inte har glömt mig.
Ni har inte glömt mig.
Mina barn har totalt glömt mig.
De har blivit så blaserade av att ha en mamma som är artist.
När jag kom hem häromdagen pekade min dotter på sin blöja
och sa: "Raring, tar du hand om den där?"
Sen tände hon sin cigarett, fyllde på flaskan med daiquiri
och avskedade sin agent.
Och nu är båda hennes föräldrar i underhållningsbranschen.
Just det. Så går det när du försvinner. Minns du första gången?
Ifall ni inte vet det, ägs klubben av
min återigen snart frånskilde exman, Joel Maisel.
Och jag är här ikväll för att säga...
att den halvan är min.
Jag skojar. Ta alltid sidan där badrummet finns.
Joel är en jättebra pappa.
Jag ville bara komma upp här och säga honom det,
för vi hade ett litet gräl om vår son tidigare i veckan.
Vår femåring kom just in på Collegiate,
och det är så dyrt att vi måste sälja honom för att få råd med skolavgiften.
Min dotter följer processen väldigt nervöst.
Det är så svårt att uppfostra barn när man är gift.
Och ännu svårare när man är skild.
Men det är inte så svårt, när deras pappa är en bra man.
Men, Joel, aldrig i helvete att våra barn ska gå i skola i Queens.
Hellre bränner jag ner det här stället.
Ha en trevlig kväll, allihop.
Och drick upp. Behållningen går till Collegiate.
Se upp!
Förlåt.
Hej, Bernice.
Jag saknar dig verkligen.
Hej.
Hejsan, flickor. Hej.
Manny, har du rast igen?
Definiera "rast".
Paulette, hej. Har du sett Moishe?
Han är där borta.
Märker du nåt? Nåt alls? Säg det bara.
-De är inte lika långa. -Just det.
Så man måste hitta en väldigt speciell person
för att ha de här skjortärmarna. En person vars...
-Armar är olika långa. -Just det.
Jag påstår inte att det inte finns såna personer,
men marknaden är nog liten, så vi kan väl...
Göra ärmarna lika långa.
Du borde driva fabriken.
Hej, Moishe.
Ser man på, Miriam, vilken överraskning.
Jag var i närheten och tänkte titta in.
-Vad har han gjort? -Vem då?
-Min son. -Ingenting.
Jag kom hit för att prata affärer.
-Med mig? -Ja.
-Behöver du en klänning? -Alltid. Men jag är inte här för det.
Jag vill köpa min lägenhet.
-Ursäkta? -Äger du den än?
-Din lägenhet? -Ja.
Lägenheten jag köpte åt dig och Joel, den lägenheten?
-Just den. -Det gör jag.
-Hur mycket? -Förklara.
Som du vet börjar min karriär ta fart ordentligt.
-Din karriär som vad? -Som komiker.
Men du kan inte dra skämt. Vi prövade, och det funkade inte.
Det må så vara, men jag har jobbat stadigt i ett år nu.
Jag har lagt undan till en del av handpenningen,
och inte spenderat nåt av mina inkomster.
Min manager tar hand om alla mina pengar,
så jag lovar att inget av det går till hattar.
Ska du och Joel bli ihop igen?
Nej. Det ska vi inte.
Så vad ska du med lägenheten till?
För mig själv.
För mina barn. För min familj.
Vänta lite. Med familj menar du...
Mamma och pappa bor med mig tills de hittar nåt eget.
Du har väckt mitt intresse.
Vad tror du?
Vet Joel om det här?
Moishe, det här handlar inte om Joel, utan om mig.
Jag vill kunna bestämma var mina barn växer upp och går i skolan.
Jag älskar den lägenheten.
Jag vill äga den. Jag vill köpa den
med pengar jag själv tjänat ihop.
Har du nån säkerhet?
Mitt kontrakt med Shy Baldwin. Där står allt beskrivet.
Sex månader i Europa, en varietéspecial till våren,
en julspecial i december, där jag är garanterad att få uppträda.
En julspecial, som med Bob Hope?
Ja, fast utan Bob Hope.
Bob Hope gör bra program.
Det här blir också bra, bara utan Bob Hope.
Om det är en julspecial, borde Bob Hope faktiskt vara med.
Vad säger du, Moishe?
Du ska veta att jag inte gillade det min son gjorde mot dig.
Du var en bra flicka.
Jag kommer aldrig att fatta vad han tänkte på.
Jag vill inte ha några tjänster. Inget medlidande.
Jag väntar mig inte att du ska sälja lägenheten billigt för att vi är släkt.
Men det vore snällt.
Visst. Din son dumpade mig ju, och vi är släkt.
Det där var faktiskt lite roligt.
Så...
Moishe... vad säger du?
Sextio sekunder kvar av andra ronden...
Inte en chans att Patterson vinner.
Satsa nu!
Satsa.
Ta inte för mycket.
Det ska se snyggt och coolt ut som Miles.
Ditt hår blir likadant vare sig han gör det försiktigt
eller blundar och bara klipper.
Som Miles.
Tyst, Billy. Du är en avundsjuk gammal gubbe.
Ja, en avundsjuk gammal gubbe som betalar för hårklippningarna.
Ja, okej... Du vinner.
Säger jag åt honom att sluta nu, blir bara halva skallen klippt.
Bra? Det är bra. Jag ser bra ut. Visst ser jag bra ut?
Jadå!
Hej, Susie! Hur går det?
-Patterson kommer att förlora. -Det var inte frågan.
Men det blir resultatet.
Sitt still så att han kan göra färdigt.
Varför så bråttom? Det finns inget för honom att klippa.
Man måste ansa håret. Jag är inte ett djur som du.
-Susie! -Ingo är en viking. Vikingar vinner.
Det är därför man ser så många vikingar gå omkring nuförtiden.
Jag sätter fem dollar på att vikingen förlorar.
-Antaget. -Jag sätter tio dollar på att han vinner.
Ingo kommer att krossa Patterson igen, äta upp honom och skita ut hela hans ben.
Oj. Det var fint sagt.
Jag antar vadet.
Du har redan satsat tio.
Jag kan spela mot fler än en.
Med vems löning?
Damerna, kan vi vara lite tysta i skönhetssalongen?
Det är en boxningsmatch igång.
Rök den här.
Varför, har vi haft sex?
Du är väldigt spänd av dig.
Jag trodde bara att när du sa att vi skulle lyssna på matchen,
så skulle vi lyssna på matchen.
Och snacka lite före turnén.
Så, Susie Myerson & Associates,
är din artist redo?
-Ska vi snacka nu? -Är hon redo?
Ja. Hon kommer att shoppa ända tills ridån går upp,
men hon är redo.
Vad hände mellan dig och Sophie Lennon?
Inget. Jag tog ett felbeslut. Det ska inte upprepas.
Jodå. Jag har varit där själv.
-Minns du Nate Green? -Vem då?
Jag trodde att han skulle sätta fjutt på hela världen.
Istället satte han fjutt på en spritbutik.
Jag brukar röka på med honom i Attica en gång i månaden.
-Jäklar. -Man lär sig av livet.
Men du och Midge, kommer ni bra överens?
Ja, med tanke på att hon ska göra mig rik, så kommer vi bra överens.
Ska hon göra dig rik? Har du läst ditt nya kontrakt?
Det här är bara början. Du ska få se. Det finns ingen som hon i världen.
Hon är min oanständiga, sprittande goda fe, tamejfan.
-Vadå? -Du tror verkligen på henne.
-Ska jag inte göra det? -Det luktar trubbel.
-Varför? -För du kan inte vara objektiv.
Tro mig, jag kan vara objektiv. Jag vet när hon är usel.
Jag vet när hon är en dumbom,
eller klädd som en mentalpatient.
Hon är otroligt krävande.
Jag tvingades lära mig att sy dit paljetter i mörkret.
Hon är jämt sen.
Hon måste ha mat varannan timme som en jävla parkeringsautomat.
Fan. Jag får inte Shy att äta nånting.
Han lever på kaffe, gin och komplimanger.
Jag vet inte hur han orkar.
Han har alltid varit sån. Vräkig, nervös...
Men han kan sjunga
som ingen annan i världen.
Subjektivt sett, eller hur?
Ja.
Det är ett konstigt jobb
att sköta nån annans karriär.
Man tror sig vara så betydande,
och plötsligt springer man runt i Utah
och letar efter Shys favorittandkräm.
Vem fan lyssnar på Shy i Utah?
Missförstå mig inte, jag klagar inte.
Det finns goda och dåliga tider.
När Shy fick sin första guldskiva, var en bra tid.
Det är kul när de glänser.
Man får dela det, och glänser lite själv.
Men när de gör dåliga saker,
-och man själv gör dåliga saker... -Vad för dåliga saker?
Saker man inte vill göra men måste.
Man avskyr det, man gör det, och så får man betalt.
Fan! Jag tror det inte.
-Vadå? Tror inte vadå? -Patterson knockade vikingen.
Va? Gjorde han?
Femte ronden, vänsterkrok, pang!
Skickade honom till Valhall!
Han har inte kommit upp än.
Varför så glad? Du förlorade ju.
Man måste beundra ett väl utfört jobb.
Henry. Du vann och jag är skyldig dig pengar,
men jag styr fortfarande över resten av ditt liv,
så nästa ögonblick kommer officiellt att definiera vår relation.
-Du behöver inte betala, det är okej. -Utmärkt definition.
Inget slår fruktan när det gäller hasardspel.
Mår du bra? Du ser ut som om du var på ett flygplan.
Jadå, jag bara...
Han hade honom ju i rond två. Han hade honom.
Susie har förlorat pengar!
Hur mycket förlorade du?
Kom igen, jag förlorade också.
Jag behövde visserligen inte betala, men jag förlorade.
Hur mycket förlorade du?
Hallå, hur mycket förlorade Susie?
-Titta inte på mig. -Säg nu, vem slog du vad med?
Jag tar hand om det.
-Vem slog du vad med? -Det är ingen stor sak.
-Hur mycket förlorade du? -Jag klarar mig.
Susie, hur mycket förlorade du?
Jag klarar mig.
Jag har ett möte. Jag måste gå.
Vi vann stort.
Jag köper lite saker här.
Nån använde fonduepannan
till nåt annat än fondue.
Jag säger inte att det var du,
men det var det tamejfan.
Hur är det?
Rose. Herregud.
Jag är så glad att du är här. Jag dör. Dör.
-Behöver du det här? -Nej, då.
Bra.
Du kommer inte att tro det. Jag tror det knappt själv.
Ingen i min närhet kan tro det.
Lugna ner dig, Corinne, du biter dig i tungan.
-Det funkade. -Vad funkade?
Shira, min dotter, är förlovad.
-Vad? -Med veterinären.
En dejt var allt som behövdes.
När hon berättade, blev jag så förstummad
att jag gick med på att betala bröllopet på Hawaii. Hawaii.
Vem tusan känner vi på Hawaii? Ingen. Än sen?
Hon vill ha bastkjolar och ukulele, och jag säger inte emot.
Hon ska gifta sig.
Vänta. Sitt kvar.
Till dig.
Ett bevis på min tacksamhet.
Dina Steuben-glas.
Du brukar alltid beundra dem när du hälsar på.
-Jag kan inte. -Jag insisterar.
De måste vara värda en förmögenhet.
Vet du vad jag hade varit beredd att betala för att få min dotter bortgift?
Vad som helst. Här, ta min vigselring.
Nej, det räcker med glasen.
Jag har stoltserat och skrutit i hela grannskapet.
Jag berättade för Judy Kramer att det var din idé,
och hon bad om ditt telefonnummer.
-Varför? -Hennes dotter.
Du vet, den långa med hästansiktet.
Ja. Den stackaren.
Att se ut så och vara så lång att alla ser det.
Nåja,
hon har jobbat i Toronto i några månader.
Hon kom just hem. Jättesnygg.
-Va? -Urtjusig.
Ingen aning.
Fast nu har hon en ful flickas personlighet
och en söt flickas kropp, och alla är förvirrade.
Det kan vara ett svårt fall.
Som Hedy Lamarr, men hon ramlar mycket.
Hon är ovan vid högklackat.
Judy vet inte vad hon ska göra med henne.
Hon tänkte att du med din talang som äktenskapsmäklerska kunde hjälpa.
Jag sa att du gärna skulle hjälpa.
Nyheten om Shira har gått som en löpeld genom Garden Club.
Kära nån.
Du kommer att ha fullt upp.
Okej. Jag har träffat dig.
Du har fått glasen. Jag måste gå.
Vad är "poi"?
-Jag vet inte. -Jag kommer nog på det.
Du är ett geni.
Tack för glasen.
Jag kan faktiskt få ett barnbarn.
Det är mer värt än alla glas i världen.
Säkert att du inte vill ha ringen?
-Säkert. -Okej.
Vi ses sen, Rose.
Vi ses sen.
Dr Thomas till Intensiven.
God morgon, Donna. Jag ligger efter, men det finns en bra för...
Oj. Rose igen. Vilken trevlig överraskning, igen.
Benjamin, gissa om jag har en flicka åt dig.
-Judy Kramers dotter. -Vilken Judy?
Judy Kramer.
-Din mor känner henne. -Bra.
I alla fall, hennes dotter, mycket klipsk som du,
mycket lång som du.
Hon var jätteful förut, men nu är hon vacker
fast fortfarande klumpig, vilket jag tror funkar bra,
för det är lite lustigt. Fattar du, lustigt?
Rose, det är väldigt rart av dig att tänka på det här,
men jag trivs bra som...
Miriam behöver inte vara den sista flickan för dig.
Jag hade rätt en gång, jag kan ha rätt igen.
Rose, jag lovar, jag klarar mig bra.
Du kommer inte alltid att förbli lika stilig.
Jag har en målning på vinden som bevisar motsatsen.
Just det, klipsk. Judys dotter är också klipsk. Jag har rätt om det här.
Rose, jag måste verkligen återvända
till de som blöder.
Okej. Vi behöver inte besluta nåt nu.
Ursäkta mig.
Här.
Du vet var du kan nå mig när du är redo.
Vänta inte för länge med att bli lycklig.
Taxi!
Hallå, skitstövel.
Ursäkta mig, sir.
Kastade du en tomat på mig?
Om du gjorde det var det säkert inte meningen, och jag väntar på din ursäkt.
Jag... ber om ursäkt.
-Rose? -Kära... Abe!
Du skrämde nästan slag på mig.
Vad i hela världen...
Vad har hänt?
Nåt underbart.
Underbart! Du blöder näsblod.
-En man kastade en tomat på mig. -Vänta. Vadå?
Tre tomater, faktiskt. Han kastade tre tomater på mig,
-från nära håll. -Abe...
Jag gav honom chansen att be om ursäkt. Han tog den inte,
-så jag knuffade till honom. -Vad säger du?
Jag satte händerna i bröstet på honom och knuffade honom!
Sen knuffade han mig tillbaka, så jag knuffade honom
och han knuffade tillbaka. Snart slogs vi.
På sätt och vis.
Det var mer fribrottning än knytnävsslagsmål.
Men vi grep tag i varandra som två fjollor och damp i gatan!
Vi blev nästan påkörda av en sopbil,
men den körde väldigt sakta, så vi lyckades rulla undan.
Abe, så hemskt. Du överfölls av en främling.
Nej, Rose, inte en främling.
David Merrick.
David Merrick? Vem är det, en gangster?
På sätt och vis. En Broadway-producent. Och, Rose,
han hade läst den.
David Merrick läste min artikel
och föraktade den.
Hans assistenter också. De knuffade mig också lite grann.
De avskyr mig.
De avskyr mig verkligen.
Så bra.
Förstår du inte?
Min artikel störde dem.
Mina ord uppviglade teaterfolk,
folk som tjänar sitt levebröd sittande,
den fick dem att resa sig och begå en fysiskt våldshandling.
Abe, det måste ha varit en väldigt omogen tomat,
som träffade dig i huvudet. Du har nog fått hjärnskakning.
Nej. Rose, det var en fullmogen, fin tomat.
Den hade passat till en fin sallad, men den var menad åt mig.
Får jag ta med dig till läkaren?
Moishe hade fel.
Hans far borde ha startat en getfarm.
Och det skrivna ordet
kommer att förändra världen.
Nu kör vi, Rosie.
Moishe! Köp en get!
Världen förändras!
Kom inte in. Jag har inga byxor på mig.
Det skiter jag i!
Det här är väl härligt?
Perfekt väder, som i en film.
Och i den här filmen, vad vill den käcka brunetten
prata med den lilla blonda godingen om?
Vad menar du?
Brunetten ville bara umgås lite med godingen,
-och Archie vill komma hem. -Det ante mig.
Imogene, han är knäckt. Ge honom en chans.
Vet du, när vi började dejta
brukade Archie sitta utanför mitt hem i timtals.
Polisen grep honom inte, för han är ju Archie
och ser ut som en korgosse. Han var korgosse.
Han har en fin baryton, förresten.
Men de sjasade bort honom, och nästa dag var han där igen,
sittande i trädet utanför mitt sovrumsfönster.
Romantiskt, men en aning läskigt.
-Jag trodde han skulle sitta där jämt. -Det kommer han att göra.
Imogene, tror du på fullt allvar att Archie skulle...
Vara ute hela kvällarna och göra Gud vet vad med Gud vet vem.
Han målade väggar och slipade golv med Joel.
Är det vad det kallas nuförtiden?
-Imogene. -"Måla väggar."
-Allvarligt. -"Slipa golv."
-Okej. -Han hjälpte inte Joel med klubben.
Han föreställde sig hur det vore att inte ha en familj,
att inte ha tre barn, att inte vara gift med mig.
Det var vad han gjorde varenda kväll med Joel.
Okej. Kanske ett tag. Men, Imogene, han mår uruselt.
Han vill inget annat än att komma hem.
Jag skulle inte stå här och säga det
om jag inte trodde det helhjärtat.
-Verkligen? -Ja.
Du, som blev övergiven av din man,
som såg hela ditt liv krossas inför dina ögon?
Tror du verkligen att om jag låter honom komma tillbaka
blir allt väl, och inget av det som hände dig
kommer att hända mig?
Ja, Imogene, det tror jag absolut.
Okej då.
KATHARINE GIBBS SKOLA FÖR SEKRETERARE OCH CHEFSJOBB
REGISTRERING
Jag heter Imogene Cleary.
Vi har inte öppet än.
Hej.
Hejsan.
-Fin klubb. -Tack.
Det luktar inte som om nån har pissat här än.
-Det har de. -Okej.
Får jag komma in?
Det är viktigt.
Okej. Visst. Kom in, bara.
Mår du bra? Dina ögon är...
Jadå. Jag har fågelallergi.
Kan jag få nåt att dricka?
Visst. En öl?
En öl. Visst.
Fast egentligen, kan jag få nåt starkare?
Tack.
Kan jag få en till?
Vill du öppna en barnota?
Jag lyssnar.
Okej.
Vi är ju inte direkt vänner. Vi känner knappt varandra.
Vi har pratat kanske tre gånger?
En gång artigt... Okej, aldrig artigt, men...
Jag vill be dig om en tjänst.
Jag vill att du tar hand om Midges pengar.
Ta hand om checkarna och sätt in pengarna på banken.
Håll reda på vad som finns, hennes skulder, vad hon gör av med.
-Vad pratar du om? -Jag kan sköta hennes karriär.
Det klarar jag, och jag ska göra henne till en stor stjärna,
men pengarna...
Jag vill att du skyddar dem hädanefter.
-Från vad? -Från mig.
-Susie... -Jag skickar checkarna till dig
-så fort jag får dem. -Susie...
Jag kanske kan be Shys folk att skicka dem till dig direkt.
Ta bort mellanhanden. Mig. Ta bort mig. Ja, det är nog det bästa.
-Susie... -Jag överför alla pengar
hon har tjänat hittills. Varenda cent.
Jag behöver bara lite tid att få allt...
i ordning, men jag skickar dem.
Och sen skickar jag en check en gång i veckan,
eller så gör de det. En gång i veckan skickar nån en check.
-Vänta lite. -Så,
tack för drinkarna.
-Vi pratar mer sen. -Susie, stanna!
Du kan inte bara komma in så där och...
Jag menar, varför? Varför jag?
Det finns affärsmanagers och revisorer och en massa andra
som är utbildade för sånt här.
Shy måste ha ett team med folk som du kan be...
För att du älskar henne!
Du kommer alltid att vara förälskad i henne.
Du låter aldrig nåt ont hända henne. Nånsin.
Det måste vara du.
Men låt mig berätta det.
Vadå, att jag älskar henne för evigt?
Nej, om pengarna. Det där andra vet hon, det gör alla.
Jag tänker bara säga det här en gång, så lyssna noga. Tack.
Första gången jag såg Midge Maisel
tänkte jag att det där är en skitsnygg cocktailservitris.
I klass med franska restauranger.
När jag fick veta att hon är komiker
höll jag på att ramla baklänges.
Jag hade gärna knuffat dig.
Nu har hon fått en turné med Shy Baldwin.
Jag är dödligt sårad.
Men fast hon skulle nog funka som snygg cocktailservitris...
Jag skulle absolut överskrida min minimigräns på två drinkar.
...har hon visat sig vara en bra kompis,
en svår konkurrent, och den som luktar bäst på klubben.
Det är inte svårt.
Jag kan ärligt säga, ur djupet av mitt hjärta:
Dra åt helvete, mrs Maisel.
"Dra åt helvete, mrs Maisel."
Tack, jag försöker att hålla tårarna tillbaka.
Gå ut och visa hur det ska gå till,
för om du misslyckas, lär du få höra det hela livet.
Det var inget skämt.
Det låter väl som en klyscha, men vad tusan.
Hur vågar du?
-Benjamin? -Bra gissat.
Vad gör du här?
Var hittar man pingviner om inte vid nordpolen?
Vill du snacka sittande där, omgiven av dina fjäskare,
-som en reaversion av Rat Pack, eller... -Vadå?
Nej.
Ser du inte att jag måste ut?
-Jag ska bara... -Ska du...
-Ska jag resa mig... -Jag är inte i vägen.
Hon klättrar över.
Okej.
Förlåt. Hej.
-Hur mår du? -Den var bra.
-Nej, jag... -Glöm kallpratet,
-det här går fort. -Det var inte kall...
Jag släppte dig enkelt, eller hur?
Du skickade mig ett avskedsbrev, med stavfel dessutom,
och jag jagade inte efter dig eller ringde dig
eller kom hem till dig och krävde en förklaring, eller hur?
-Nej. -Nej, just det.
Jag lät dig slinka iväg i natten som en jädra Damon Runyon-karaktär.
Jag tänkte att om det var så du ville ha det,
tänkte jag inte kräva nån förklaring.
En förklaring jag förresten hade all rätt till.
Ja, det hade du. Jag är så ledsen.
Jag hanterade det med värdighet och takt.
Jag hanterade det väldigt lugnt. Sån är jag.
Jag kan inte bli arg.
När man är väldigt lång, får man inte bli arg.
Man får inte gå omkring och vifta med armarna
och höja rösten, för folk blir skrämda.
Du ser. Se dig omkring.
Så ser folk ut när man är väldigt lång och väldigt arg!
Jag ser ut som ett argt hus.
Så jag behåller lugnet hela tiden.
Men den här gången...
Den här gången har du gått för långt.
Vad har jag gjort?
-Jag menar, frånsett... -Jag jobbar på ett sjukhus, Miriam.
Jag utför operationer,
jag använder vassa instrument som jag skär upp folk med.
Och om jag skär upp dem fel, så brukar de dö.
Och just då väljer du att skicka din mor
-för att få ihop mig med en annan flicka? -Va?
-Är du galen? -Benjamin, jag svär,
jag hade ingen aning om att hon hade gjort det.
Skitsnack, Miriam. Du känner dig skyldig,
så du beslöt att få mig gift för att slippa ha dåligt samvete.
Det kan du glömma.
Du bestämmer inte vad jag ska göra.
Känner du dig eländig? Lev med det.
Benjamin, kan vi inte sätta oss och prata?
Snälla?
Tack.
Du får allt börja.
Just det. Förlåt.
Benjamin, jag är skyldig dig världens största ursäkt.
Jag skäms verkligen över mig själv.
Jag trodde inte att du var en fegis.
Att skicka det där brevet var fegt.
Det var det.
Jag förstår inte. Vad hände?
Jag förklarade allt i brevet.
Jag slutade läsa efter orden "jag kan inte gifta mig med dig."
Du avslöjade liksom slutet.
Det är lustigt, jag kan stå på scenen
och säga allt möjligt som är jobbigt, pinsamt och personligt,
men att stå inför dig
och berätta,
klarade jag inte.
Så jag skrev ett brev som en fegis.
Men du måste förstå,
när jag sa ja till ditt frieri var jag utled på ståupp.
Jag funderade på att sluta. Jag tänkte
att komiken bara var en fas i mitt liv, och att jag kunde gifta mig
och uppträda på Gaslight ett par gånger i veckan.
Som en bowlingdivision med bättre skor. Jag tänkte att det kunde räcka.
Men sen ringde Shy Baldwin,
och jag var som slagen av blixten.
Jag bara visste. Jag måste göra det.
I resten av livet. Ingen återvändo.
Jag visste att det skulle bli ett problem.
-Hur då? -Vadå "hur då"?
Hur visste du att det skulle bli ett problem?
Kom igen, Benjamin.
Vadå, "kom igen"?
Jag pratar om mitt liv på scenen.
Hela mitt liv.
Jag pratar om mina föräldrar och mina barn och relationer
och mina misslyckanden och alla andras misslyckanden
och om min höfthållare och mitt sexliv.
-Jag har ju sett dig uppträda. -Två gånger, bara.
Det vore annorlunda om vi var gifta.
Det skulle vara hela tiden. Du skulle inte orka med det.
-Jaså, verkligen? -Mitt ståuppande var skälet till
-att Joel och jag... -Jag är inte Joel!
-Jag vet. -Jag är minst två fot längre än han.
-Ni är män båda två. -Vad i helsike ska det betyda?
Stolta män. Starka män.
Frågade du?
Sa du nånsin: "Du, Benjamin,
"är det ett problem om jag jämt pratar om dig på scen?"
-Nej, det gjorde jag inte. -Just det.
Du gav mig inte en chans.
Du uteslöt mig helt ur ekvationen.
Jag hade turnerat hela tiden.
Vi hade varit åtskilda mycket.
Och återföreningarna hade varit underbara.
Snälla, gå inte.
Du krossade mitt hjärta, Miriam.
Skicka inte din mamma igen.
Du hann aldrig ens se förlovningsringen.
Den var spektakulär förresten.
Det tvivlar jag inte på.
Ja, Anya.
Och din yngsta flicka, Leslie, är hon ogift än?
Är hon? Bra.
Finns det nåt särskilt skäl till det?
Har hon provat med pannlugg?
Så synd.
Det måste finnas nån underbar man där ute
som bara väntar på nån som Leslie.
När fyller hon 30?
Nej då, vi har gott om tid. Oroa dig inte.
Mamma! Var är du?
Jag ska sätta på mig tänkarmössan så länge.
Lägg på!
Anya, jag måste lägga på, men jag ringer snart.
Att turnera har gjort dig väldigt ohyfsad.
Hur kunde du gå till Benjamin?
-Miriam... -Till hans jobb!
Jag ville ju inte antasta honom på gatan.
Du gick till hans jobb och försökte få ihop honom med nån flicka.
Har jag fattat rätt?
För jag vill verkligen fatta rätt
innan jag talar om för dig hur otroligt fel det var!
-Sänk rösten. -Fattar du
hur svårt det måste ha varit för honom när jag backade ur bröllopet?
Det var säkert inte lätt.
Och du var fräck, övermodig och okänslig nog
att gå dit och påminna honom om allt det där igen?
Det hade inte med dig att göra.
Det var mellan Benjamin och mig.
Ingen bad dig att lägga dig i. Särskilt inte han.
Jag vägrar att tilltalas så här av min egen dotter.
Vet du vad? Jag är ledsen, mamma,
ledsen att du är så besviken över
hur mitt liv blev.
Jag är ledsen att du inte kan förstå den vändning det har tagit.
Jag har verkligen försökt förklara och inkludera dig,
men du vill inte förstå eller bli inkluderad.
Du vill bara vara besviken.
Jag beklagar att jag är komiker, och att du inte kan se mig på scen,
och att du fortfarande anser att jag är prostituerad.
Jag är ledsen över att Joel lämnade mig och krossade mitt liv, men det gjorde han.
Han stack.
Han krossade mitt liv.
Jag ville inte att det skulle hända, men det hände,
och jag var tvungen att göra nåt åt saken.
Förr eller senare blir du tvungen att inse
att det här är den nya verkligheten.
Att jag för första gången i mitt liv
tar kontroll över mitt eget öde,
precis som Joel har kontroll över sitt liv och Benjamin över sitt.
Du kanske behöver få ett eget liv, så att du kan sluta försöka
manipulera liven för dem omkring dig.
Du har rätt.
Jag förstår inte vad ditt liv är eller varför du gör det du gör.
Och, ja, jag anser att komik och prostitution är samma sak.
Och, nej, jag kan inte förklara det för mina vänner eller för min rabbin.
Jag kan inte förklara att min dotter lämnar sina barn
för att resa runt med en liten deltidsrörmokare i skärmmössa.
Jag förstår inte varför det är roligt att prata om dina föräldrar på scen,
varför det är roligt att höra folk skratta åt deras misstag och missöden.
Men du och jag är helt överens om en sak.
Hur osäkert en kvinnas liv är
när det är beroende av en mans nycker.
Det var en dyrköpt läxa för mig.
Din far krossade mitt liv också.
Han tog ifrån mig allt på ett ögonblick.
Nu är det upp till mig att ta tillbaka det,
och det är precis vad jag tänker göra.
Nu...
om du ursäktar...
Bernice? Rose Weissman här.
En fråga ur det blå.
Är din son fortfarande kliniskt blind?
Underbart.
Trettio sekunder, damerna.
Är jag sen? Jag trodde att jag var i tid.
Ett skoproblem i sista ögonblicket.
Färgen var olika beroende på ljus, så jag måste se till att vara förberedd.
Jag tog med ett extra par, men de gör ont och jag går lite konstigt,
vilket passar bra för en komiker, eller hur?
Det funkade för Chaplin, det tog inte så mycket tid...
Ja, jag är sen. Så är det.
-Det är okej. -Jag är så upprymd.
The Apollo.
Du läste rätt på skylten.
Jag har en sak jag måste fixa ikväll.
-Nåt på tok? -Nej då.
En familjegrej, men jag vill ta hand om det innan vi åker,
så jag kanske missar din show.
Det är för att jag har fel skor, eller hur?
Ja. Så om jag inte hinner prata med dig dessförinnan,
ses vi på flygplatsen imorgon kväll.
Okej.
-Du kommer att göra succé. -Det finns inget alternativ.
Det kan du ge dig på. Upp med tuttarna!
Upp med tuttarna.
-Kom inte för sent till planet, för fan. -Jag kommer aldrig för sent.
Fort!
Min röst sprack lite, hörde du det?
Ja, den rosa kommer härnäst.
Ursäkta, mig! Blixtlåset!
Kom igen. Det är du nu.
Bra. Ät det här.
-Vad är det? -Havrekaka.
Varför har du ett sånt enormt lager?
De gör dem åt Shy,
för att han säger offentligt att det är hans favoritkakor.
Det är det inte.
Faktum är att han vägrar röra dem, och sen måste jag...
Thelma, du ser förtjusande ut.
Ge de här dadlarna till Shy.
Det ska jag.
-Ät de här. -Kasta bort dem.
Om nån ser det så blir det upplopp.
Marla May.
Det här är min systers flicka, Marla.
Se till att hon får träffa Shy.
Det ska jag absolut.
-Vänta där borta, vännen. -Okej.
Aptitretare?
Damerna i grannskapet vill också gifta bort Shy.
Ursäkta. Är jag i synagogan?
-Jag ska säga hej till Shy. -Besvära honom inte för länge.
Han måste sjunga upp sig. Han får inte vara rostig ikväll.
Hemmapubliken älskar en mest av alla,
men de är också de mest kritiska när man inte är på topp.
Jag vet. Om jag går fram till disken i slakteributiken
och har svårt att välja mellan fyra eller sex lammkotletter
blir jag utkörd.
Jag tar lövbiff i rena förskräckelsen.
Ja, så är det inte, men tack för att du berättade.
-Ta en kaka till. -Förlåt.
Fan. Ella!
Är det dina sandwichar med köttfärslimpa
-jag ser där? -Ja.
Så det är där du har varit de senaste månaderna.
In med dig, lilla fröken näsvis.
Mr Baldwin, du är stilig som få.
Nej, jag är stilig som ingen.
Backa lite och låt mig få se din klänning.
Jag tänkte vara diskret idag, försöka smälta in.
Bra försök.
Kul att se dig.
Tack detsamma.
Ta lite champagne.
-Vill du ha? -Inte före showen.
Jag försökte ringa några gånger,
men du har din hushållare, en riktig general Patton.
Ja. Efter att ha bidragit till att rädda världen från Hitler
borde han ha kunnat få ett bättre jobb.
Men det går säkert att studsa ett mynt på din säng när han har bäddat den.
Berätta vad du har haft för dig.
Jag har bott i Queens
och gjort lite radiojobb.
Jag fick betalt i tamponger och pannkakssirap.
-Min brorson hade sin bris. -Vad är det?
Det är när man skär av penisen och vi äter kallskuret.
Det är visst dags för oss båda att turnera igen.
Oj. Nån gör succé.
Det är säkert Moms.
Moms? Mabley?
Menar du allvar?
-Vart ska du? -Moms Mabley är på scen.
Shy Baldwin är ju här. Vår återförening, då?
Du ser bra ut, du mår bra, du gillar min klänning,
-behöver du lite te? -Jag har te.
-Vi ses. -Du är en ombytlig flicka.
Jag har kallats mycket värre saker.
De sa att jag var fördomsfull.
Det är jag inte alls.
Men jag gillar inte gamla män.
Oavsett vilken hudfärg de har.
Just det.
Mamma vill ha dem unga, baby.
Än sen?
En gamling kan inte göra nåt för mig
annat än ge mig ett meddelande från en ung man.
Det är allt han kan göra.
Det enda gamla jag vill ha är gamla pengar.
Jag gifte mig med en gamling
när jag var bara barnet.
-Bara barnet, 15 år gammal. -Det är inte rätt.
Det var det svåra förr.
Man fick gifta sig med den som föräldrarna valde ut.
Min pappa valde ut en gammal man.
En gammal man.
Just det!
Min pappa gillade honom.
Han borde ha gift sig med honom.
Det sägs att man inte ska säga
nåt om de döda, om det inte är nåt bra.
Han är död.
Det är bra.
En helg sa jag till honom:
"Vi kan väl åka ut på landet?
"Vet du nåt om landet?"
"Visst", sa han.
"Jag känner till landet.
"När jag var en ung pojke
"bodde jag på landet."
Jag sa: "När du var en ung pojke
"bodde alla på landet."
Alltså.
Jag känner mig inte nervös alls.
Och hon är hur rar som helst.
Och tack och lov,
jag talar till folk som vet vad jag pratar om.
Den stora Moms Mabley!
Så ska det gå till.
Det borde du ha talat om innan vi började dejta.
Det hade sparat mycket tid.
-Och nu, en applåd för... -Ursäkta mig.
-...Silver Belles. -Ursäkta mig.
Gå och se om det finns nån av Shys mat kvar, jag är jättehungrig.
Ursäkta mig. Moms?
Jag menar, mrs Moms... miss Moms... Moms Mabley... Ma'am.
Jag vet inte vad jag ska kalla dig, men jag är ett jättestort fan.
Ett riktigt stort fan borde veta vad hon ska kalla mig.
Jag såg dig i Chicago. Vi spelade bara en kväll där,
och egentligen borde jag vara på teatern,
ifall Shy skulle kalla upp mig igen,
vilket han gör ibland men inte ofta.
Hämta en stol. Det här kommer att ta ett tag.
Men jag smög ut för att du uppträdde på Mr. Kelly's,
och jag hade aldrig varit på Mr. Kelly's, så jag gick dit.
Du var jättebra då också.
Vad heter du, vännen?
Midge Maisel. Mrs Maisel, egentligen. Det är mitt artistnamn.
Vänta lite. Är du Mrs Maisel?
-Ja. -Skojar du?
Hon är förartist för Shy ikväll. Det var hon som fick din plats.
-Gjorde jag? -Ja, det gjorde du.
-Marcus... -Hon är Moms Mabley.
Tycker du att hon borde vara förartist åt dig?
Det är hon inte. Jag är förartist åt Shy.
Du fick bästa programplatsen, Shirley Temple. Kan du inte läsa programmet?
Jag visste inte att det fanns ett program.
Jag ska prata med Shy. Det ska jag.
-Marcus, var tyst. -Det är inte rätt.
Vem tusan är den där lilla vita flickan egentligen?
Marcus, nu får du sluta.
Publiken där ute kommer att vara tuffa nog mot henne
utan att du skäller på henne.
Det var trevligt att träffas, Mrs Maisel.
Välkommen till Apollo.
Bra. Ät det här.
-Vad är det? -Ingenting.
-Har du ett program? -Ett vadå?
Varför är jag förartist åt Shy?
För att Shy inte är förartist åt dig.
Är det här verkligen rätt publik för mig?
Det är den publik du har, så vi får hoppas det.
Jag vet inte.
-Midge... -De älskade Moms.
Jag borde inte uppträda efter Moms Mabley. De kommer att avsky mig för det.
Du har pratat med Marcus.
Han kallade mig "vit flicka."
-Oj. Osjysst. -Han har rätt.
Det är kungligheter på scen ikväll.
Jag är inte redo för det här. Jag har inte förtjänat det.
Det spelar ingen roll. Det är här, du måste göra det.
Jag är nervös.
Jag är aldrig nervös, men nu är jag jättenervös.
Var tusan är Susie?
-Det var nån familjegrej. -Ikväll?
Jag borde inte gå ut på scenen. Det här är en viktig show för Shy.
Det är en comeback. Om jag misslyckas, kan jag skada honom.
-Så misslyckas inte. -Jag kommer att misslyckas.
Bara...
Se på mig.
Ja, det kommer att vara en krävande publik.
De kommer att älska dig eller hata dig,
och du får omedelbart veta vilket.
Och du kanske ska skämta mindre om judisk oxbringa.
Du känner Shy,
de känner Shy. Gå ut och prata om Shy.
Jag fattar inte.
Du är bra på att improvisera. Det har jag sett.
Shy är deras hemmason. De vill höra historier om honom.
Historier om turnerandet, om galenskaper sent på kvällarna,
skvaller, utbrott, de älskar sånt.
Ska jag prata om Shy och turnerandet?
-Ja. -Shy?
Ja. Det ska du inte göra nån annanstans,
men här, i Harlem, hans hemstad, kommer de att älska det.
-Är du lugn nu? -Nej.
Bra. Det kommer att gå bra.
Tack, Reggie.
Vill du tacka mig på riktigt?
Mina damer och herrar, välkomna henne upp på scenen,
hennes första uppträdande på Apollo, Mrs Maisel.
Upp med tuttarna.
Ni ser ut som om ni har sett ett spöke.
Ja, jag vet.
Efter det här ska jag till La Guardia och hjälpa till att landa plan.
Men innan vi fortsätter,
-vem bakade den här? -Det var jag.
Det ser ut som min.
Fantastisk.
-Friterad i olja? -Ister!
Har du provat schmaltz? Lika farligt för hjärtat, olika liv efter detta.
Så...
Shy Baldwin.
Ni har hört talas om honom. Han är rätt bra, va?
Gissa var vi möttes. På damtoan.
Allvarligt. En välgörenhetsföreställning. Försök föreställa er.
Denna söta, späda, eleganta varelse,
som beundrar sig själv i spegeln,
och jag bredvid.
Hur kan man konkurrera med såna kindben?
Kindben som Ava Gardner.
Han är så tjusig att Arthur Miller sniffar kring honom.
Han är den enda jag vet som är tjusig nog
att spela både Romeo och Julia.
Jag har turnerat med Shy, och jag har upptäckt
att allt han behöver göra är sjunga.
Han har folk som gör allt annat åt honom.
Nåja, nästan allt annat.
Jo, han har folk som gör i princip allt annat åt honom.
Jag ser dem på turnén, de köar utanför hans dörr.
"Som du vill, Shy." "Låt mig stoppa om dig, Shy."
"Låt mig ta bort sminket från kragen, Shy."
Bli inte chockade, det är hans egen.
Vi turnerade ganska länge.
När vi åkte hem till New York var det en halv dag på planet,
sen tåg, sen buss, sen taxi, sen rickshaw.
När Shy ska hem behöver han inget flygplan
eller tåg,
han sätter bara på sig Judy Garlands skor,
slår ihop hälarna tre gånger och säger:
"Borta bra men Harlem bäst. Borta bra men Harlem bäst."
Och hans garderob,
den är enorm.
Den har en dörrklocka.
Jag gick in i den en gång under ett party, fantastiskt.
Allt silke och siden, chiffong och chenilj...
Det är inte kvinnliga groupies utan hans kläder.
Hallå...
vem bakade den här?
Jag är inte komiker egentligen, jag kom bara hit för att äta.
Shy tar mjölkbad som Kleopatra.
Jag vet inte om det är sant, men det känns sant, eller hur?
Oj, det brann upp mycket fortare än jag trodde.
Sextio år av spilld Southern Comfort på golvet
hjälpte nog till.
Det är nästan vackert så här, eller hur?
-Nej. -Jo.
Så...
hjälper det här dig med dina skulder?
Försäkringen täcker Midges del av pengarna som jag spelade bort,
det är det viktiga.
-Och du själv? -Jag behöver inte mycket.
Du, Tess,
tack för att du begick ett brott med mig.
Tack för att du såg till att jag slipper sova i det huset igen.
Jag önskar ändå att du hade väntat tills Skint var där innan du tuttade på.
Det var frestande, det medges.
Du kan ju bara lämna honom.
Att elda upp honom vore enklare.
Du måste göra nåt, Tess. Du borde inte vara olycklig hela livet.
Ja.
Nåja...
-Hej då, mamma. -Jag hoppas det är bättre där du är.
Var är hon, förresten? Begravningsbyrån eller...
Jäklar, jag glömde fråga.
Jag ringer imorgon.
Det var nog så hon hade velat ha det.
Hon är borta, och vi har ingen aning om var hon är.
Vänta lite, låt mig tugga ur munnen.
Nu lägger ni bara till era egna slutklämmar.
Det här har varit mitt livs största ära.
Att stå här på Apollo och äta på samma scen
där Moms Mabley gjorde succé alldeles nyss.
Tack, Shy Baldwin.
Och på tal om Shy Baldwin...
Han behöver ingen presentation, men här kommer den i alla fall.
Mina damer och herrar, den enastående,
fantastiske Shy Baldwin!
Jag måste säga, mrs Maisel,
att personalen är glada över att ni ska flytta tillbaka.
-Vi har saknat er. -Jag har saknat er också, Antonio.
Egentligen får jag inte släppa in er
förrän den första i månaden, men det är ju ni, så...
Jag ska inte skvallra, jag lovar.
Jag ska lämna er i fred. Ta god tid på er.
Jag kommer och låser när ni är klar.
Hej då, Antonio.
Välkommen hem.
Ta de stora koffertarna först. De ska stå underst.
Finns min hattask där?
Vilken hattask?
Hattasken med den gula hatten.
Vilken gula hatt?
Bort från gräsmattan! Gå inte på gräsmattan, den är ny.
Miriam, du har två taxametrar igång. Två taxametrar!
Kliv inte på växterna!
Vidrör inte det där trädet under några omständigheter!
Vi har packat lådor i bilen i en timme, och det bara växer.
Trevligt med bakgrundsmusik.
Jag hittar inte den gula hatten. Abe, svara i telefon.
Varför svarar jag jämt i telefon här? Det är inte mitt hus.
Jag hittade den gula hatten, men jag behöver en hattask till.
Jag kan säga med säkerhet att du inte behöver en hattask till.
Ta min hattask.
Mamma, får jag ta din hattask?
-Ska jag fortfarande svara i telefon? -Ja!
-Två taxi, två taxametrar! -Hallå.
-Varifrån, sa ni? -Två bilar som tutar!
The Village vadå?
-Jag får tyst på tutandet. -Jag hör inte.
Jag bor på dårhus. Jag tar det i köket.
Jag tar det i köket!
Okej. Jag är klar.
Hon kommer!
-Jag vill säga adjö till barnen. -Det har du redan gjort.
-Det var bara ett första adjö. -Ethan gick och lekte
med den lilla pojken tvärsöver gatan.
Varför lät du honom göra det? Jag ville säga adjö.
-Det har du redan gjort. -Mamma!
Vi la alla koffertar i bilen utom en.
Hur viktig är den med etiketten "rosetter"?
Tillbaka till ruta ett, Charlie!
Var tusan är du?
De sätter på taxametrarna igen.
Jag vill säga adjö till barnen.
Ethan, mamma ska åka.
Han kommer aldrig så där.
Ethan!
Kom hit, för tusan!
-Tyst, allihop! -Mamma ska åka.
Jag saknar alla nya ord.
Säg ett nytt ord för mamma. Säg misse.
Hon kan inte säga misse.
-Säg vovve. -Hon kan inte säga vovve.
-Säg nånting. -Du ger henne komplex.
Jag? Det är du som får henne att öva benlyft.
Det var nån från The Village Voice.
-Vadå? -Det är en tidning.
-Vi behöver ingen prenumeration. -De sålde inte prenumerationer!
-De vill ha mig som teaterkritiker. -Ett nytt ord för mamma.
-Det funkar inte så. -Boll.
-Vad sa du? -Dörr.
-De vill ha mig som teaterkritiker. -Hatt.
-Jag måste åka och prata med dem. -Klocka.
-Jag har hittat Ethan! -Martini, extra torr.
Kom ut, säg adjö, och hoppa in i taxin!
Jag ger upp. Hej då, raring.
-Jag ringer när jag kommer fram. -Jag ringer när jag kommer fram.
Vad vill de ha dig till? Miriam?
Ring när du kommer fram. Abe!
-Du krossar hattarna! -Sa du "teaterkritiker"?
Skojar du? Två taxi?
Det ser ut som mer än det är.
Hur då? Är den tredje taxin osynlig?
Så spännande!
Varför luktar din skärmmössa grillat?
Är det allt ditt bagage?
Ja. Vi kanske behöver ett plan till.
Vänta ett tag.
Hej, Reggie. Den andra taxin är ett skämt.
Det är inget skämt.
Det är ett jävla stort skämt.
Ändrade planer. Ni ska inte med planet.
Hon kan lämna hälften av sina grejer här.
Jag kan inte lämna dem här.
Det har inget med bagaget att göra.
Du ska inte med på turnén.
Va? Varför inte?
-Shy har ändrat sig. -Vad menar du?
Han vill inte ha dig som förartist mer.
Men...
-Jag förstår inte. -Vi fick just ett nytt kontrakt.
Det är ogiltigt.
-Vad menar du? -Du skrev inte på det.
-Det är ogiltigt. -Spolar Shy mig
för att jag inte skrev på kontraktet? Jag skulle ju göra det.
Det har inget med kontraktet att göra.
Så varför?
Din föreställning igår kväll.
Den gick ju jättebra.
Det var det du sa.
Vad sa du?
-Jag pratade om Shy. -Du sa mycket om Shy.
-Du sa åt mig att göra det. -Personliga saker.
Vadå för personliga saker?
Reggie, du sa åt mig att gå ut och prata om Shy.
-Jag vet. -De var hans familj, sa du,
-och de visste allt om honom. -Jag vet.
Men jag visste inte att du visste allt om honom.
Visste vad om honom? Varför pratar alla i kod?
Jag drog några skämt.
Du sköt för nära målet.
Men jag sköt inte för att skada. Jag siktade vid sidan om.
Shy fick veta vad du sa, det är det enda som räknas.
Vad sa du om Shy?
Reggie, jag gjorde ju vad du sa åt mig att göra.
-Låt mig prata med Shy. -Nej.
Jag måste förklara att det är ett missförstånd.
-Han vill inte prata med dig. -Så säg det du.
Säg att du sa åt mig att gå ut och göra det där.
Det tänker jag inte göra.
-Varför inte? -Midge,
Shy är min grabb.
Jag förväntas skydda honom.
Jag tänker inte säga att jag skickade upp en tjej för att säga att han är...
-...vad han är. -Vad är han?
Det var ju skämt.
Judy Garland-skor?
-Fan. -Reggie, det här är inte möjligt.
Jag och Shy är ju vänner.
Ni är inte vänner.
Ni turnerade tillsammans,
och nu gör ni inte det mer.
Susie?
Reggie, snälla du.
Det här var tydligen ett kontraktsbrott,
men vi måste kunna lösa det.
Vi är beredda att göra vad som helst.
Och vi sänker gagerna.
Vi gör julshowen gratis.
Jag lovar att stryka dina kalsonger. Men gör inte det här.
Jag beklagar.
Fan heller! Kom igen.
Susie,
en dag är du i samma situation som jag är nu.
Du ska få se.
Susie...
Fan!
Det är okej.
Allt kommer att ordna sig.