Miriam! Det är en man i telefon.
Vilken man? Vem då?
En otrevlig man, en arg man.
Om du inte är på T-banan om tio minuter, blir du försenad, säger han.
Vad är klockan?
"Få henne på den jävla T-banan!"
Och det var bland det vänligaste han sa.
Hälsa att jag är på väg.
Är jag din sekreterare, eller?
Jag kommer!
-Och han trodde att jag var en man. -Vem är i badrummet?
-Varför i hela världen... -Moishe, ut ur badrummet!
...trodde han att jag var en man?
Jag kommer, Susie! Jag lovar att vara i tid!
Susie? Kan en kille heta Susie?
Händer! Armbåge! Fot! Lax? Händer!
Fort, fort!
Ursäkta. Ur vägen! God morgon!
-Precis i tid. -Jag sa ju det!
-God morgon. -Hej, Irene!
Vi gör ett mikrofontest.
Mikrofontest. Uno, dos.
-Det duger, Dickie. -Vi kör. Från början, Midge.
-Hemmafru? -Vad annars?
Rullar.
"Paramus Ford har de bästa priserna i stan.
"De är så bra att inte ens jag kan räkna ut besparingarna, och jag är en kvinna!"
Perfekt. Nästa.
"Tack vare deras naturliga mildhet och härliga eftersmak,
"väljer fler blivande mödrar Pall Mall-cigaretter
"än nåt annat märke."
Kan de bevisa det?
Ingen aning. Nästa.
"Maskfria strumpor. På B Altmans nylonstrumprea. Slutar torsdag."
Där har jag jobbat.
Jag bryr mig inte. Nästa.
"Bell Brothers Shoes öppnar en ny butik i Staten Island.
"Och vi öppnar med stor salut!"
-Herrejävlar! -Förlåt.
Ingen sa nåt om en ballong!
Det där är åt helvete, Dickie! En liten varning nästa gång!
En stor ballong bredvid huvudet, och hon anade inget?
Jag behöver en minut.
Hon behöver en minut, Dickie. Hon blev omskakad.
Jösses, vad skör hon är.
-Bra jobbat. -Tack, sir.
Skriv på här.
Vi har en likadan till kl. 12.30. Intresserad?
Vi tar den. Fem dollar. Nu kan vi dra oss tillbaka.
Det här är småsnuttar. Gör många, så tjänar du mycket.
-Kom. -Vi ses.
Vi ses kl. 12.30. Och var inte sen!
Kom igen.
Undan!
Studio B!
Midge Maisel, här för nioinspelningen.
Punktligt, bra. Här är manuset.
Tack, sir.
Det är reklam för en affär i Bronx.
-Spelar jag en fyraårig flicka? -Jag antar det.
Varför tog ni inte en fyraårig flicka?
De kan inte läsa. Kolla micken.
Ett, två, jag är en liten flicka.
Jag kommer att drömma mardrömmar om det där.
Det är bara du idag. Vi lägger till pappan sen.
Uppfattat.
Rullar.
"Titta på den där! Jag vill ha den."
Det låter bra. Nästa rad.
"Den är så stor, pappa." Vänta lite.
-Vadå? -Är det pornografi?
-Det är det inte. -Det låter som pornografi.
Det är det inte. Fortsätt. Från senaste raden.
"Den är så stor, pappa. Jag vill slicka på den." Det är pornografi!
Det är absolut pornografi.
Nej, hon är ute med sin pappa. Han köper en glass åt henne.
-På en bordell. -Inte alls.
-Det här är pornografi. -Det är det inte!
Hallå, det där är ju min konkurrent!
Det här är småsnuttar, Dickie! Gör många, så tjänar du mycket.
Kl. 12.30, glöm inte!
-Händer! -Bältesspänne!
-Andedräkt. -Häl!
Tonfisk?
-Armbåge. -Hatt.
-Taxi? -Taxi.
-Fis. -Händer.
Hallå, det blir 2,20 dollar.
Vänta på oss!
"Mjuk och skön, så bekväm och så lätt att bära.
"En månads förråd får enkelt rum i handväskan.
"Så pröva Pursettes, mina damer. Ingen får veta vem som kom på besök."
Bra gjort. Tack, mrs Maisel.
Varsågod.
Tack, Susie.
Då var det checken.
Checken? Jag trodde att ni visste hur det funkade med ersättningen.
-Jag öppnar bildörren. -Jag öppnar.
Du sa till alla att de var lätta att bära.
De sa faktiskt inget om att vi skulle få betalt i tamponger.
De räcker en hel livstid.
Skulle de göra så här mot en man?
Skulle de betala honom motsvarigheten till tamponger för män?
Män har ingen motsvarighet till tamponger. Män suger!
Vi har nog åt hela Rockettes tills de kommer i klimakteriet.
Jag fixar det. De måste ha ett värde på gatan.
Våga inte sälja tamponger på gatan.
Jag gör vad jag måste.
Mot centrum, chaffis.
-Jag är jättehungrig. -Beklagar.
-Mat. -Senare.
Se upp.
Midge, det här är Pete Drummond.
Han äger Petes Begravningsbyrå i Brooklyn.
Det här är mrs Drummond.
Trevligt att träffas, mr Drummond, mrs Drummond.
-Tack detsamma. -Trevligt att träffas.
Har du möjligen användning för såna här?
Pete skrev reklamsnutten. Han får förklara hur han vill ha den.
Utmärkt.
Det är en man och hustru som sörjer en kär bortgången.
Det är ett känsligt ämne,
och gestaltningen måste återspegla det.
Absolut.
Det är det känsligaste ämne som finns.
Vi prövar.
-Rullar. -Varsågoda.
"Pappa är död."
Jag ber så mycket om ursäkt.
Det här är inte komiskt.
Jag vet, men det slog mig som komiskt på nåt konstigt sätt.
Jag ber så mycket om ursäkt.
-Ska vi försöka igen, Midge? -Absolut.
"Pappa är död, och han var min hjälte."
"Min också. Vad ska vi göra? Allt känns så förvirrande."
"Vi ringer Petes Begravningsbyrå."
"Bra idé. De har nog plats för pappa..."
Förlåt mig. Är det inte menat att vara komiskt?
Nej, det är det inte, Midge.
Det handlar om en man som har dött.
Förlåt mig. Så respektlöst. Vi försöker igen.
Ta om de sista replikerna.
Rullar än.
"Vi ringer Petes Begravningsbyrå."
"Bra idé. De har nog plats för pappa."
"Och de kommer och hämtar upp, var man än är."
"Vilken tröst att veta att pappa kommer... att vila hos Pete."
Vi tar fem minuter.
Dörren!
"Mina damer, håll er slanka på det enkla sättet, med amfetamin,
"det mest njutbara sättet att gå ner i vikt."
Bryt. Bra jobbat, Midge.
Hörru, har du nåt?
Mat?
Mat.
Den här veckan ser vi ut att tjäna som i förra veckan, cirka 35 dollar.
Inte illa.
Brutto. Mat och taxi tog hälften av det.
Titta inte på mig så där. Du äter också.
-Ingen mer taxi. -Susie.
-De äter upp vinsten. -Det var din idé att ta taxi idag.
En dålig idé. Ingen mer taxi.
Utan taxi kommer jag fram svettig och äcklig.
Det är radio. Det spelar ingen roll hur du ser ut.
Men jag kommer att må dåligt, och då märks det på min röst.
Okej, men vi kan inte gå med förlust.
Vi ska leva på det här tills vi turnerar igen.
Förhoppningsvis snart.
Att Shy Baldwin skulle bli utmattad just nu.
Han knyter inte ens skorna själv.
Hur utmattad kan han vara?
Jag vet inte. Berömmelsen tär, antar jag.
Det har gått två månader. Han borde vara utvilad nu.
Vi behöver ketchup. Strax tillbaka.
Lördag, sätt fem cent på Tigers,
och tio cent var på Cards och Reds.
-Både Cards och Reds? -Ja.
-De möter ju varandra. -Jag vet.
-Du satsar mot dig själv. -Jag har ett system.
Alla har ett system.
Mitt funkar. Jag måste gå.
-Kom nu. -Vart tog ketchupen vägen?
Jag ändrade mig. Ta med maten.
"Parker tillverkar en penna för flickor som passar mina flickhänder."
Klart.
"Fleishmans blommor slokar aldrig.
"Tro mig, hon förväntar sig färska blommor."
Klart.
"Toffenetti's är restaurangernas katedral.
"Vår skinka är berömd."
-Klart. -Du är klar, Midge.
Vi ville inte lämna teatern. Det ville ingen.
Vi flöt hem, som maskrosor flyter över East River.
-God morgon, allihop. -God morgon.
Vi berättade just för dina föräldrar om en härlig show vi såg igår kväll.
-Bye Bye Birdie. Har du sett den? -Hör talas om den.
Spektakulär. Ett mästerverk.
Så många härliga melodier, och de spelar fortfarande i huvudet.
Det är nog inte en av dem, men det var fina melodier.
Det låter väldigt trevligt.
Och den där skådespelerskan. Chita Rivera.
Moishe.
Tur att mina byxor är vida i skrevet. Du fattar?
Dessvärre.
Men det är kanske inget för dig, Abe? Bye Bye Birdie?
Jag vet inget om den showen, Moishe.
Men jag känner dig.
Och jag vet att du inte skulle gilla Bye Bye Birdie,
för den är underhållande.
Jag vet inget om den showen.
Den är ett mästerverk.
Eller en huvudvärk.
Ikväll ska vi gå på bio och se en film. Den sägs vara mysig. Where the Boys Are.
Jag vet var pojkarna är.
De sitter fast vid grejen som stod i givakt för Chita Rivera i Bye Bye Birdie.
Ni är mycket ute om kvällarna nuförtiden.
Det är skönt att komma ut lite eftersom vi är så trångbodda här.
Vi ska snart vara härifrån, Moishe, jag lovar.
Jag också, Moishe. Det är bara tillfälligt.
Det är helt okej. Vi är ju släkt.
Men din pappa är envis.
Jag erbjöd att lägga ut pengar för en lägenhet åt dem,
men han tackade nej.
Vi behöver inte dina pengar, Moishe.
Ni avskedade just ert hembiträde efter 20 års tjänst,
och ni grät när ni gjorde det. Jag såg det.
Jag behöver inte dina pengar, för jag har just avslutat
uträkningen över Abe och Roses sista dagar.
Nu när det är klart kan vi hitta en bostad,
återanställa Zelda på deltid, och allt ordnar sig.
Jag vågar knappt fråga.
Han jobbade så hårt med det. Förklara, Abe.
Det är rätt enkelt.
Jag lade ihop vår förväntade pension och inbetalda premier,
matchade dem mot våra utgifter med hänsyn till inflationen,
och slog ut det på antal år din mor och jag kan leva.
"Kan leva?"
-För mig är det 67 år. -Men du är ju 62, så...
-Jag måste dö om fem år. -Så makabert.
Jag får leva till 69. Om jag inte blir påkörd av en buss.
Naturligtvis, om jag dör tidigare, kanske vid 65 års ålder,
kan de två åren adderas till din mors livslängd.
Så jag får leva till 71 års ålder.
Hursomhelst måste jag dö senast 1965.
Behöver du hjälp?
Vid tredje basen, femte raden. De bästa platserna du nånsin haft.
Vad har jag gjort för att förtjäna det här?
Vad har du gjort? Jag fick tag på dig
efter att ha erbjudit dem till sex andra som sa nej.
Jag är rörd. Verkligen.
Hej! Där har vi honom. Jag hörde att du campade här.
Bara ett tag, Donny.
-Ett tag? Två månader, hörde jag. -Men han är hemma jämt.
För barnen. Jag är där och stoppar om dem,
jag är där när de vaknar, och för varje mål och mellanmål.
Men när Imogene går och lägger sig, kommer jag hit och sover.
Med Joel? Konstigt.
Inte i hans säng. I den sängen.
Med Ethan? Ännu konstigare.
Bara när inte Ethan är här.
När han är här, lägger jag ut nåt på golvet
och gör en kudde av tygrullar.
-Också konstigt. -Jag kan inte hålla på och förklara.
De kommer snart att bli sams igen, Don. Det är poängen.
När som helst.
Jag hoppas det. För det är konstigt.
Jag måste köpa grillkol till helgen. Vi ses ikväll, Joel!
Ja, vi ses, Arch!
Ifall du undrar, var det därför du var den sjunde jag frågade.
Joel?
-Vad hände? -Han gick rakt in i ett rör.
Det har alltid suttit där, fullt synligt,
och han gick rakt på det.
-Hur hårt slog du dig? -Är jag död?
-Nej. -Inte hårt nog, alltså.
-Jag hjälper dig upp. -Jag hade inte gjort nåt.
Vadå?
Kvällen hon sparkade ut mig.
Du var där. Jag gjorde ingenting.
Och inte bara för att du gav mig en snyting.
Jag vet, Arch.
Jag älskar henne.
Jag älskar henne så mycket. Jag saknar henne.
Har du sagt det till henne?
Det är så kyligt mellan oss. Jag kan inte.
Det ändrar sig.
Hon var min första.
Det har aldrig funnits nån annan.
-Aldrig? -Aldrig.
Konstigt.
Kan du hjälpa till på nåt sätt?
Jag hämtar lite vatten.
-Hon ändrar sig. -Nej.
Jo. Hon saknar dig också.
Har du pratat med henne? Eller har Midge gjort det?
Nej, men det är klart att hon gör.
Vi ses ikväll.
När jag har läst godnattsaga för barnen.
Jag brygger lite te.
God morgon.
God morgon, Chester.
Du verkar ha sovit gott.
Snarkade jag?
Eller kvävdes. Jag gillade det i alla fall.
Hur vill du ha dina ägg idag, Chester?
Råa.
Jackie, hur fan du kunde tro att det var okej att hyra ut i andra hand
medan jag var borta, fattar jag inte.
Och dessutom hyr du ut till en kille som praktiskt taget förföljer mig.
Han sa inte att han kände dig.
Jag trodde att du skulle säga nej då. Aja baja.
Hallå?
Jag är förtjust.
Hej, Sophie.
Inte lika förtjust som jag var för ett ménage à trois
med Vincent Price och Ethel Merman, men närapå.
Strålande.
-Öppna din dörr. -Öppna min dörr?
Jag har skickat en tackgåva.
Jackie, öppna dörren.
Du kommer nog att gilla dem.
Jag letade och letade och hittade slutligen ett perfekt par.
-Herrejävlar. -Vad är det?
Fågeljävlar.
Vi har fåglarna.
Inga husdjur är tillåtna här.
Fåglarna sjunger, liksom du har gett mig sångens gåva
och låtit min röst sväva fritt.
Det var inte nödvändigt.
-Det är orättvist om hon får behålla dem. -Jag sköter det här.
Chester hade en katt, men jag tillät det inte,
och han hittade ingen att ge den till, så ha fick dränka den i Hudsonfloden.
Läste du Walter Winchell igår kväll? Om att alla pratar om Fröken Julie?
Nej. Jättebra. Pratar alla om den, säger han?
Jag borde inte ha väntat så länge med att beträda teatertiljorna igen.
Du är äkta vara, Sophie. Du lyckades.
Du också, min lilla fågel.
Vi ses på premiären.
Vi tar emot applåderna tillsammans.
Och med vi, menar jag jag.
Vi ses på premiären. Hej då.
Jag ska också gå på premiären av Fröken Julie.
Så fan heller!
Titta där.
Vadå?
Där på golvet.
-Är det en dollarsedel? -Jag tror det.
Det ser man inte var dag.
Den stackaren kommer att sakna den när han märker att den är borta.
-Jag vet inte, det är bara en dollar. -Ja, bara en dollar.
59th Street, Columbus Circle...
Här ska jag av. Vi ses hemma på dårhuset.
Fort, innan dörrarna stängs.
Byten möjliga till IND och BMT-linjerna.
Ert te, mrs Weissman.
Och en aprikosgiffel, huset bjuder.
Du mindes. Tack, Darla.
Ni kommer inte så ofta nuförtiden, mrs Weissman.
Det är på det viset att vi beslöt att ge upp lägenheten.
Så stor och dragig.
Nu bor vi i ett härligt hus i Forest Hills. Känner du till det?
Det är i Queens, eller hur?
Ja. Det är i Queens.
Här, Darla.
Jag betalar nu. Du har annat att göra.
-Jag hämtar växeln. -Tack.
Rose Weissman? Det var länge sen.
Hej, Corinne. Hur mår du?
Bara bra. Och du?
Astrid har fött sitt barn.
-Pojke eller flicka? -Han omskärs imorgon.
Mazel tov.
När sågs vi senast?
Inte sen debaclet med Benjamin.
De var så nära varandra.
Ja. Väldigt nära.
Vi var chockade allihop.
Benjamin Ettenberg, mest eftertraktad av alla ungkarlar, störtförälskad.
Så fort. Äktenskap, hus i stan.
Hus i stan? För honom och Miriam?
Stort nog för en familj. Jättefint.
Det visste jag inte.
Kanske visste inte Miriam heller.
Jag kände mig så dum.
Varför?
Det var jag som sammanförde dem. Så dumt gjort.
Dumt! Snälla du. Med din meritlista?
Vilken meritlista?
Du parade ju ihop Heifetz pojke med Feinsteins flicka.
Du bara föreslog det över canasta, och nu har de tre barn.
Det var bara en gång.
I Catskills sa du åt Sara Halpern att dansa med Mel Kleinman,
och nu är de gifta med ett barn på väg. Listan är lång.
Snälla Corinne, det var bara långskott.
I så fall är du äktenskapsmäklerskornas Annie Oakley.
Om du bara kunde hjälpa min Shira.
Är hon fortfarande ogift?
Hon är inte så ung längre.
Åh, Corinne.
Nå, vad gör man?
Jag har i alla fall nån som tar hand om mig när jag blir gammal.
Det var trevligt att träffas, Rose. Hälsa Abe.
Det ska jag.
Slaktarens pojke.
Ursäkta?
Melvin Goldfarb.
Han läste juridik.
Sen bytte han till veterinärmedicin.
Det visste jag inte.
Och din dotter har en massa katter.
Sex. Och en hund. Och ett hängbuksvin.
Du är en naturbegåvning, Rose. Jag ska ta med henne dit.
Corinne?
Hur många våningar? I Benjamins hus?
Fyra, minst. Och en innergård.
Och nu är det till salu.
Nedsatt pris. Jättefint. Hej då, Rose.
Hej då.
Simon!
Hej.
Jag måste gå.
Simon!
Vänta! Simon!
Ursäkta mig.
Simon, vänta!
Det är jag, Abe! Vänta!
Simon!
Det är Abe Weissman. Vänta!
Simon! Simon!
Abe. Vilken överraskning.
Hej, Simon.
Jag höll inte på att hinna ifatt dig. Du är i god form.
Jag spelar lite squash. Vad kan jag göra för dig?
Inget. Jag bara vandrade runt på campus
och mindes gamla tider, och råkade få syn på dig.
Vilken tur jag har.
Hur mår familjen?
Alla är kärnfriska.
-Sir? -Och din fru? Mår hon bra?
Visst.
-Vi borde träffas, vi fyra. -Ja. Det borde vi verkligen.
Före 1965, om möjligt.
Jag måste faktiskt gå nu, Abe.
Jag vill inte uppehålla dig. Jag ville bara säga hej.
Hej.
Hej då.
Okej, då kavlar vi upp ärmarna
och ser om vi kan klara de här vektoridentiteterna.
Abbie, varför använder du en Levi-Civita-symbol?
Förklara din metodologi för oss.
Hej, allihop.
Professor Weissman.
Hej, professor Weissman.
Jag vill inte störa. Jag ville bara titta förbi.
Men inte undervisa?
Just det. Inte undervisa.
Tack och lov.
Så kul att se er allihop.
Hur mår ni?
Truman, du ser pigg ut. Vilken klar hy.
Jag har sovit väldigt bra sen, tja, sen vi sågs sist.
Skönt att höra. Sömn är väldigt viktigt.
-Och Kevin. -Lance.
Du har en fin hållning.
-Jag tar boxningslektioner. -Verkligen?
Så att ingen ska mobba mig igen.
Jättebra. Det vill jag inte att nån gör.
Och Abbie, är du kvar här?
Ja, sir.
Okej.
Det här är fina pojkar, professor.
De förtjänar alla sin plats här.
Alla utom sex.
Och jag vill bara att ni ska veta
att all ångest som genomsyrade den här salen
och allt besvär den skapade,
var mitt fel.
Jag fick er att svettas.
Jag gjorde er nervösa.
Jag gjorde så att ni fick utslag och sprang hem till mamma.
Jag sprang faktiskt inte.
Mitt ego kom i vägen.
Att undervisa ska vara en generös handling,
och jag var snål.
Men visst har jag saknat glädjen i att föra sokratiska dialoger med er alla.
Nöjet det ger att se unga hjärnor söka efter sanningen,
själva undret i det.
Glädjen i personliga upptäckter,
friheten att begå misstag och lära av dem.
Men den här förändringen var nog nyttig för er.
Jag inser nu att jag inte hör hemma här.
Det är ni som hör hemma här.
Förutom han, han, han, han, han och han.
Jag ska låta er fortsätta, professorn.
-Adjö, professor Weissman. -Adjö, professor Weissman.
Adjö, professor Weissman.
Var rädd om er, sir.
Adjö, pojkar.
Lev lyckliga liv.
"Det är helt enkelt den mest smakrika sirapen i hela vida världen.
"Häll den på era pannkakor, våfflor, fattiga riddare,
"smacka med läpparna och be om mer. Karo Pancake Syrup.
"Den är så god. Så god!
"Så god!"
Bryt. Vi är nöjda. Jättenöjda. Tack, mrs Maisel.
Varsågoda.
Hon gjorde det jättebra.
Tack, Thomason. Då är det bara checken som fattas.
Checken? Jag trodde att ni visste hur det funkade med ersättningen.
Det här är tyngre än tampongerna.
Min läcker visst.
Du måste läsa kontrakten.
Det gjorde jag. Där stod inget om det här.
Jag är komiker. När får jag vara komiker igen?
-Öppna dörren. -Gör det själv.
-Det rinner nedför byxorna. -Jag öppnar.
Jäklar! Det rinner sirap innanför byxorna på mig.
Det blir fläckar!
Fan! Mina lår klibbar ihop.
"På Van Wyck Expressway, där tar jag av
"vid Ludlow's Menswear. Manhattan-stil till Brooklyn-pris."
Bryt. Bra jobbat. Kom in hit.
Det var allt för idag.
Är hon ledig imorgon kväll?
Hon går inte ut med dig, Dickie.
För reklam. Direktsänd.
Direktsänd reklam? Kul. För vad?
Nån kvinnlig politiker sponsrar ett direktsänt radioprogram,
och hon vill ha direktsänd reklam också.
En kvinna som kandiderar. Det gillar jag.
Hon vill ha ett helyllepar som läser det som står i manuset,
och vi tänkte på er två.
-Jag är med. -Jag också.
Får hon betalt? Och inte i tamponger eller majssirap?
-Hon får betalt. -Vi gör det.
-Vi ses. -Hej då.
-Glöm inte sirapen. -Häll den på dina pannkakor.
Den är så god!
Meddelande till dr Rosenbaum. Rapportera till urologen.
Dr Rosenbaum till urologen, tack.
Hej, Maureen. Hur mår du denna vackra vårdag?
Ni ligger efter schemat, dr Ettenberg.
Det är fel svar, Maureen.
Jag mår utmärkt, doktorn.
Det var bättre. Och jag lovar att hinna ifatt.
Det lovar ni jämt.
Benjamin.
Mrs Weissman?
Hej.
Vad gör ni här?
Benjamin, jag känner mig sjuk.
Bra att ni är på ett sjukhus, det är liksom vårt jobb.
Nej, Benjamin, sjuk av skuldkänslor.
För dig och Miriam, att jag sammanförde er två.
Mrs Weissman...
Att du hoppades, vände upp och ner på ditt liv,
och gjorde upp planer som gick om intet.
På grund av henne. För att jag sammanförde er. Det är mitt fel.
Nej, mrs Weissman.
Jag förstod inte allvaret i fasen som Miriam genomgick.
-Det här med komik. Min timing var fel. -Var inte så hård mot dig själv.
Miriam var helt enkelt inte rätt flicka för dig.
Hon var konstig, visst, men det finns olika slags konstig,
och jag trodde jag visste vilken typ hon var, men tydligen inte.
Rose.
Midge var rätt typ av konstig för mig.
Var hon?
Jag har varit med många kvinnor.
-Jag har hört det. -Inte överdrivet många.
-Självklart inte. -Men nog för att ha erfarenhet.
Mycket erfarenhet.
-Men mindre än många andra. -Det tror jag säkert.
Jag försöker säga att du inte har nåt att känna skuld över.
Säkert?
Midge var rätt för mig. Men jag var inte rätt för henne.
Säger du inte bara det?
Du gjorde nåt fint, Rose.
Nåt väldigt fint.
Och det var rart av dig att komma hit idag.
Ha ett bra liv, Benjamin. Lova det.
Jag lovar.
Köpte du verkligen ett hus i stan för er två?
Ja, men oroa dig inte, jag är väldigt rik.
Det är ingen tröst.
Kan du svara, Abe? Det är nog till mig.
Så varför svarar du inte själv?
För jag är i det andra rummet.
Så kom in hit och svara själv!
Jag har inga byxor på mig!
-Jag svarar. -Tack.
Hos familjen Maisel.
Hallå, jag söker Abe Weissman.
-Asher, det är Abe. -Oj, hej, Abe.
Vilken överraskning.
Överraskning? Du skickade mig det där du skrev, för att jag skulle läsa det.
Det var två månader sen.
Jag trodde det var en räkning.
Så du har äntligen läst det?
Ja, två gånger.
-Du gick på min pjäs. -Ja.
Jag sa ju åt dig att inte gå på min pjäs.
Så skjut mig, jag är en rebell.
Och sen skriver du om det. Min pjäs.
Om mina andra pjäser. Om mig. Mycket handlar om mig.
Allt handlar om dig.
Jag sa åt dig att inte gå.
Asher, du var med i pjäsen.
-Ursäkta? -Huvudpersonen, snickaren.
Du talade genom honom. Det var starkt. Jag blev gripen.
Skådespelaren gjorde rollen med bar överkropp.
Dumt val.
Och han sågade en timmerstock med motorsåg under monologen. Man hörde den knappt.
Herregud, jag hatar skådespelare.
Men alltihop påminde mig om vem du är
och vad teater borde vara.
Broadway idag drivs av byråkrater.
Fega stackare. Det borde vara mer än så.
-Folk förtjänar mer. -Abe.
Din pjäs är ett mästerverk.
Bye Bye Birdie är inte ett mästerverk.
-Det är det visst. -Sluta tjuvlyssna, Moishe!
Abe, jag läste det du skrev.
Du behöver inte läsa upp det igen.
Förlåt.
Hör på, innan jag försöker publicera det,
vill jag ha ditt tillstånd.
Det är viktigt. Du är min vän.
Abe, det är en bra artikel,
men den är för närgången.
Det är för mycket om mig. Mitt privatliv är helgat,
-det vet du. -Ja.
Så...
Jag kan inte ge dig mitt tillstånd. Jag kan bara inte.
Jag hoppas att du förstår.
Gamle vän, det var därför jag skickade den. För att få okej från dig.
Tack.
-Jag tänker försöka publicera den ändå. -Va?
Folk behöver läsa det här.
Så varför i helsike bad du om mitt tillstånd?
För att jag ville ha det. Den kommer troligen inte att publiceras.
Abe, det är en bra artikel med bra poänger, den kan bli publicerad.
-Så du instämmer i den? -Jag sa aldrig att jag inte instämmer,
utan att jag helst ser att den inte blir publicerad.
Den blir nog inte publicerad.
Den är bra, den kan bli publicerad.
-Så du instämmer med den. -Jag sa aldrig nåt annat.
Det blir nog inget av.
-Jo, kanske. Den är väldigt bra! -Så du gillar den.
Vi går runt i cirklar här, Abe!
Jag bad dig aldrig återuppliva mig som dramatiker.
Jag vet, men jag måste försöka.
Den blir nog inte publicerad.
Den är bra, det kan hända.
-Så du tycker att den är bra? -Jag sa aldrig nåt annat.
Den blir nog inte publicerad.
Susie Myerson & Associates.
Vänta lite.
Jag får börja ta betalt för det här.
Susie Myerson.
Hej, Susie, det är jag. Jag har försökt nå dig.
Tess. Vad är det?
Det är mamma. Hon är illa däran. Väldigt illa.
Jäklar. Hjärtat?
Och lungorna, och levern.
För det mesta vet hon inte ens vem jag är.
Syrran, jag är ledsen.
Hon behöver omvårdnad dygnet runt, och jag måste jobba.
-Snackar vi om vårdhem? -Det gör vi.
Du, jag har lärt mig simma!
-Lägg av! -I Florida.
Jag är ingen Esther Williams, men jag är inte så dålig.
Jag miste mödomen i en swimmingpool.
Du har mist den på flera olika platser.
I gympasalen i skolan, vid automaten.
-I synagogan. -Sluta skratta.
Sluta skratta själv.
-Jackie, öppna. -Jag är inte din piga.
Se dig i spegeln.
-Tess, jag måste lägga på. -Vänta, en sak till.
Bara så du vet, Artie kollar in mammas hus,
och min man pratar om att flytta dit sin mamma,
eftersom det var vår mammas hem
och det skulle på nåt sätt göra det logiskt.
-Vad sa du till dem? -Ring Susie.
Det var det. Vi får prata sen.
Tack för ingenting.
Hej.
Hej. Hur visste du var jag bor?
Jag vet var alla våra kunder bor.
Du är skyldig 40 dollar.
-Idag? -Just det.
Okej.
Jag har 30.
Jag behöver 40.
Jackie, du är skyldig mig tio dollar. Ge dem till Junior.
Okej. Jag har sju, men Chester är skyldig mig tre.
Chester, du är skyldig mig tre dollar. Ge dem till Junior.
Jag har två.
Men tidningskillen är skyldig mig en dollar.
-Hallå, Coop! -Ja!
-Jag behöver min dollar! -Okej, varsågod.
Tack, Coop. Varsågod.
Tack, Chester. Varsågod.
Tack, Jackie. Varsågod.
Uppfattat. Minns du det där vi sa om att inte vara vänner?
-Ja. -Om du var min vän,
skulle jag säga åt dig att om du har så svårt att skrapa ihop några dollar,
borde du inte spela så mycket.
Men du är inte min vän.
Moishe! Omskärelsen först, maten sen.
Jag vet, jag vet.
Du får inte göra rabbinen besviken.
Han är nöjd bara jag har byxor på mig.
Jag har byxor på mig, rabbinen!
Tant Kathy! Så roligt att du kunde komma. Var inte rädd.
Chip! Greta! Kom in. Var inte rädda.
Hej. Du känner inte mig,
men jag har en artikel i dagens New York Times.
Ta en. Det skrivna ordet kan förändra världen.
Kusin Levi. Är det bättre med hälsan?
Jag har två operationer till som väntar.
Det här kanske hjälper. Jag skrev en artikel i New York Times. Varsågod.
Det skrivna ordet kan förändra världen.
Och krya på dig, Levi.
Pappa, jag vet att du är stolt, men du är viktig för ditt barnbarns omskärelse.
-Kränga tidningar får du göra sen. -Okej.
Jag har ett tillkännagivande. Lyssna, allihop.
Jag vet att det är arbetsdag, och alla vill komma igång med omskärelsen.
Men det saknas tre män för en minjan,
så vi kan inte påbörja bönen.
Tyvärr måste vi vänta.
-Vi samlar ihop några judar. -Säg inte: "Samla ihop judar."
-Jag vet. Det lät fel. -Det duger inte.
Inget att vara nervös för. Nästan alla pojkar omskärs.
För visst är du omskuren, kusin Nicholas?
-Visst. -Jag vet. Du brukade visa mig. Ofta.
-Det var väl inte ofta. -Jo.
I alla fall, enda skillnaden är att det här inte är ett sjukhus,
så instrumenten kanske inte är sterila.
Och läkaren är en man som kallas mohel, utan medicinsk utbildning. Ingen alls.
Men det gör inget, för ungen får vin, så han är berusad.
Och vet ni nåt lustigt? Jag drömde inatt att jag skivade morötter,
och jag skar av fingertoppen och det blödde och blödde,
men när jag vaknade var det okej! Så...
Okej, vi har en minjan! Och min son var den som fattades!
Här är Jacob, mjölkbud och en av Israels söner.
Tack, Levi Feldman, för att du ledde oss i shacharit.
Som ni alla har märkt, är barnets far, Noah,
tyvärr inte med oss idag.
Han blev kallad utomlands i sista minuten i brådskande affärer.
Ja, men inte för CIA eller nåt. Nix.
Men han gav oss tillstånd att fortsätta, och det ska vi göra, med schwung.
Jag vill välkomna mohel David Rosenbaum att påbörja omskärelsen.
Tack, rabbin Krinsky.
-God morgon, allihop. -God morgon.
Det är en ära att vara här idag.
Jag hoppas att det går bättre för mig än senast.
Det är inget komiskt med en mohel som hickar.
En annan gång hade jag sovit dåligt natten innan,
och jag var nog lite snarstucken.
Vi har haft roligare mohel, det kan jag lova.
Vem tror ni kommer att svimma?
Enkelt. Den långe längst bak.
Jag gissar damen i blått.
Abraham Weissman, vill du komma fram?
Och Astrid, tack.
Ja. Okej.
Hur känns det, Abe?
Tja, jag trodde inte att de skulle publicera den så fort.
Nästan helt utan ändringar. Härligt.
Jag menade att hålla ditt barnbarn.
Det känns också bra.
Nu fortsätter vi.
Ja!
Då sätter vi igång!
Din gick inte i golvet, hon räknas inte.
För att tråkmånsarna fångade henne.
Annars hade hon fallit omkull som en säck potatis.
Men gubben stupade som sagt. Jag vinner.
-Oavgjort. Acceptera det. -Aldrig i livet.
Hur valde ni namn, Astrid?
Först Chaim efter Abes pappa,
och mellannamnet Christian efter min farfar.
Ovanligt. Kombinationen.
Vill du ha nåt, vännen?
Vill du kolla om det har kommit ett telegram från Bahrain?
-Ska bli. -Tack.
Fick pojken verkligen heta Chaim Christian?
Ja, faktiskt.
Vem i hela världen utom Astrid skulle göra så?
Sammy Davis, Jr. Men det är därför vi älskar henne.
"USA är en ö av frihet, entreprenörskap och välstånd.
"Inget är mer värdefullt än den amerikanska livsstilen."
Rätt så vilseledande.
Vad är det?
En reklamsnutt jag ska göra ikväll.
Den är direktsänd, så jag vill vara förberedd.
Vill du repetera med mig? Du kan vara min make.
Phyllis Schlafly.
Ja, hon är kvinna. Hon kandiderar till nånting.
Kongressen. I Illinois.
-Känner du till henne? -Självklart.
Jag är publicerad i New York Times. Hon är inte bra.
Varför inte?
Hon är en högervriden galenpanna. Hon gav sig på Nixon.
Bra. För vi gillar inte Nixon.
Hon tycker att han är för vänstervriden.
Det låter overkligt.
Hon sa också att Eisenhower bara blev vald
på grund av hemliga, mäktiga män i New York.
Jag vet inte vilken etnicitet hon hänvisade till
med orden "hemliga" och "New York,"
men en av dem fick just en bit av sin penis avskuren.
I så fall är hon en idiot.
Inte alls.
Det är därför hon är farlig.
Är det för henne du gör reklam?
Tja... Det är bara ett jobb.
Okej.
Om du ska ha en röst,
var noga med vad den rösten säger.
Med Gud på vår sida,
kommer vårt land att segra mot det sovjetiska hotet.
Instämmer.
-Mindre än två minuter, Irene. -Uppfattat.
Huvudsändningen äger rum i en annan studio.
När de ger mig signalen, kopplar de över till oss.
Vi gör vår grej på 90 sekunder, och kopplar tillbaka.
Spännande. Jag gillar direktsändning.
Vi testar ljudet.
Johnny här, ett, två, ett, två.
Funkar det, Midge?
Midge?
Förlåt. Ett, två, ett, två.
Det räcker nog.
Drack hon för mycket sirap igår kväll? Hon verkar så energilös.
Hon blir okej till sändningen, Dickie. Gör inte i byxorna.
Vi sänder om 60 sekunder.
Försök att låta helylle.
Tänk fräkniga blonda barn, trästaket, glasspartyn.
-De vill att ni låter som... -Amerika.
Just det. Som Amerika. Frågor?
-Nix. -Utmärkt.
Midge?
Jag kan inte.
Ursäkta. Vad sa du?
Jag kan inte göra det här.
Den här kvinnan Schlafly. Hon är hemsk.
Jag gick till biblioteket och kollade.
Hon är rasistisk och sexistisk och använder för mycket hårsprej.
-Jag vill inte tala för henne. -Ursäkta, vad sa hon?
Det är inte läge att skämta nu, Midge.
Såna här komiker skämtar,
och ibland vet de inte var gränsen går.
Jag skämtar inte. Jag vägrar, och det borde ni också.
-Dickie? -Susie, hjälp, tack.
Miriam, kliv fram till micken och läs upp orden,
så köper jag en hatt åt dig.
Trettio sekunder, Dickie.
Susie, vet du hur hemsk den här kvinnan är?
Jag tycker att alla är hemska.
Inte lika hemska som hon.
Men hon betalar dig, så jag gillar henne, så läs upp orden, för fan.
Beklagar, jag hoppar av.
Femton sekunder, Dickie.
Miriam, du gjorde nyss reklam för en massagestudio i Newark.
Vet du hur många smetiga avrunkningar som äger rum
dagligen i massagestudior i Newark?
Det här är i ett helt annat format. Det är en gigantisk avrunkning.
Jag räknar ner, Dickie. Om fem,
-fyra, tre... -Kom ihåg, det är direkt!
-Miriam. -...två...
"Amerika, löftenas land.
"Raring, brukar du tänka på vilken värld du vill att våra barn ska ärva?"
Tala, för fan!
Fan!
"Det är det enda jag tänker på
"när jag ser in i deras oskyldiga ansikten och stora blå ögon."
"Men det finns så många krafter som vill ta över."
"Jag vet, kära du. Som utlänningar och kommunister
"som inte ens vill att vi ska ha amerikanska flaggan utanför huset."
"Det är inget fel med att vara stolt över Stjärnbaneret.
"Kom hit, raring."
"Jag älskar när du gnuggar min näsa."
"Och det är inget fel med att vara stolt över ens lands styrka."
"Jag förklarade för lilla Tommy i morse att atombomben
"är en underbar gåva som vårt land har fått av Gud."
Men för fan, hon är ett monster!
Det var ju det jag sa.
Vad fan pågår här?
Och övergångarna är usla.
Irene!
"Sa du också till barnen att vi inte kan låta vissa
"välfinansierade minoriteter bestämma Amerikas framtid?"
-Vad i helvete? -Var är vi?
Vi måste börja läsa kontrakten.
Det gjorde jag, och där stod inget om
-att den här kvinnan är Satan. -"Sa du också till barnen att
"vi inte kan låta vissa välfinansierade minoriteter bestämma Amerikas framtid?"
"Ja, kära du. Jag sa åt dem att borsta tänderna
"och inte låta vissa välfinansierade minoriteter ha nån framtid."
Nåt ditåt? Hurra för Amerika!
Ursäkta, var är vi?
Och bryt.
Så får vi betalt i kontanter, checker eller flaggor?
Hon är ett monster.
Ja, beklagar, mamma, det här stället är inte rätt för er.
Jag förstår inte hur den där duvan kom in.
Förmodligen genom badrumsfönstret som inte går att stänga.
-Vem är det? -Det är fastighetsmäklaren, Joan.
Hej, mrs Weissman. Beklagar duvan.
Vi ska hitta rätt lägenhet åt er, mamma.
Det här är New York. Det finns miljontals.
Okej, hej då.
Marknaden är svår. Särskilt i deras prisläge.
-Jag fortsätter leta. -Tack.
Visst bodde ni på den här gatan förut? I 385:an?
-Ja, förut. -Vilket vackert hus.
Säg åt din mamma att inte oroa sig. Vi hittar nåt.
Jag lovar.
Ha en bra dag, mrs och mr Hollander.
-Mrs Maisel, så trevligt att se dig. -Hej, Antonio.
Vi sa just att vi inte kan äta schackrutor utan att tänka på er.
Vi saknar er så, hela Weissman-klanen.
Vi saknar er också.
Jerry, titta vem katten har släpat in.
-Hur står det till, mrs Maisel? -Bara bra, tack, Jerry.
Vad kan vi göra för er?
Ta mig upp till nionde våningen? Går det bra?
Självklart. Er gamla våning.
-Jag känner mig lite nostalgisk. -Följ med mig.
-Du ser frisk ut, Jerry. -Jag har simmat.
-Simmar du? -Bara en gång.
Bra.
Jag väntar på dig, mrs Maisel.
Tack, Jerry.
Det här är andra gången jag snavar över den där. Lägg undan dem.
Inte jag.
-Får jag se på tv, mamma? -Mamma.
Carl! Ditt rum liknar en svinstia!
Carl är en gris.
Hallå?
-Mamma! -Säg inte åt mig att vara tyst.
Vad är det med dig idag?
Jag räknar till tre.
-Ett, två, tre. -Två, tre.
Mamma! Sluta!
Jag lämnar er båda här i New York.
Er pappa och jag åker till Missouri,
och ni får tigga mat på gatan.
-Nej! -Mamma!
Och du ska sova middag, Ronald. Acceptera det.
-Mamma! -Du är tvungen, Ronald.
-Midge! -Ronald.
-Ronald! -Midge!
-Kom igen. -Midge!
Din son vägrar lyda.
Han springer omkring naken så att grannarna kan se!
Varför är min dotterson naken?
Fråga din dotterson, Abe. Han har en egen vilja.
Herregud, han blir förkyld. Ta honom!
Jag tog upp honom, men han gled ur greppet!
-Jag har honom! Nej, förresten! -Grannarna tittar!
Vi borde ta betalt för det här! Midge! Vi behöver dig!
Miriam, genskjut honom i foajén!
Midge!
Hallå?
Du skrämde mig.
Fast det borde vara jag som skrämmer dig.
Jag bröt mig liksom in här.
Det är okej, tror jag.
Jag bodde här förut. I den här våningen.
Mina föräldrar bodde en våning upp. Jag växte upp här.
Så rart. Det är en härlig våning.
Jag kommer att sakna den. Hör ni! Sluta skrika.
Ska ni flytta?
Min man är forskare och lever på anslag.
Så vi är nomader. Nästa vecka bär det av till St. Louis.
-Mamma! -Okej, ni blev ännu högljuddare!
Förlåt, jag ska gå. Du har händerna fulla.
Nej, stanna om du vill. Se dig om mer.
Jag är ingen bebis!
Får jag titta på köket?
-Varsågod. -Mamma!
Ronald slog omkull lampan.
Pappa kommer att få höra det här!
Till era rum, båda två, och inte ett pip vill jag höra.
FRÖKEN JULIE med GAVIN HAWK och SOPHIE LENNON
Ursäkta mig. Nej, sitt kvar.
Ursäkta mig. Vad glor ni på?
Hur går det bakom kulisserna?
Sophie småpratade med Gavin och Moira.
Hon gav dem varsin flaska whisky och önskade dem lycka till.
Nu har hon en sån där konstig tyst stund.
Hon lämnade sina hemska hundar hemma.
Hittills har det gått bra.
Hur känns det?
Jag är nog upprymd. Det är nog vad känslan är.
Bra. Hon har utsatt dig för mycket, och du gick i land med det.
Det här är din kväll lika mycket som hennes. Njut, bara.
Ikväll är fröken Julie galen igen. Komplett galen!
Så du har återvänt?
Jag körde greven till stationen,
och när jag kom tillbaka såg jag fröken Julie dansa med skogvaktaren.
Sen rusade hon fram till mig och bad mig dansa vals med henne!
Hon är galen!
Som alltid, men det har aldrig varit värre än de sista två veckorna,
sen hennes förlovning slogs upp.
Vet du hur det hände, Kristin?
De var på stallgården,
och hon dresserade honom, som hon kallade det.
Han fick hoppa över hennes ridspö, som man lär en hund att hoppa.
Tredje gången hon tog spöet...
Du, grevinnan! Har du aldrig hört talas om hostmedicin?
Susie!
Det här är för fan finkultur!
Har du nåt gott att äta, Kristin?
Bara lite njure som jag skar ur kalvsteken.
Bra.
Jean, dansar du med mig när jag är färdig?
-Självklart. -Lovar du?
Lovar?
När jag säger en sak, gör jag det.
Och tack för den goda maten. Den smakade fint.
Ska det vara så här?
Den smakade verkligen bra, Kristin.
Den smakade fint!
Kom igen, kom igen.
Jag är strax tillbaka.
Fortsätt så länge.
Säg mig, är det nästan färdigt, Kristin?
Damerna har visst hemligheter.
Där får du, Jean.
Åh, vad det doftade gott av viol.
Oförskämt.
Så du förstår dig på parfym också?
Och kan dansa ganska bra. Tjuvtitta inte.
Nej, nej. Försvinn.
Är det nåt slags häxbrygd som damerna lagar på midsommarafton?
Nåt att spå framtiden med och framkalla lyckostjärnan
där ens blivande käraste syns?
Om du kan se det, har du verkligen god syn.
Ska hon vara så tyst?
Nej, man ska kunna höra det.
Dansa med mig, Jean.
Jag har lovat att dansa med Kristin den här gången.
Kristin kan dansa med nån annan, Gavin.
Sa hon "Gavin?"
Fan!
Jag vill inte vara oförskämd, men jag har lovat.
Nu hör jag inte honom.
Hon kan ta nån annan.
Högre!
Hon kan ta nån annan, eller hur, Kristin?
Får jag låna Jean av dig?
Det är inte min sak att säga, fröken Julie!
Ärligt talat, är det klokt för fröken Julie
att dansa med samma kavaljer två gånger?
Folk kan börja prata!
Vadå? Vadå för prat? Vad menar du?
De låter som mina farföräldrar.
Det ser illa ut att föredra en betjänt före alla andra.
Föredra? Vilket prat. Jag är förvånad!
Jag, husets härskarinna...
Det är okej. Hon spelar för bakersta raden.
Var, i Yankee Stadium?
Och om jag råkar vilja dansa,
vill jag dansa med nån som kan leda,
så att jag inte ser löjlig ut!
Som ni befaller, fröken Julie. Jag står till er tjänst!
-Ta det inte som en befallning! -Fan.
-Fan, fan. -Ikväll glömmer vi bort vår ställning!
Kristin blir en bra fru.
Hon kanske snarkar också.
Nej, men hon pratar i sömnen.
Hur vet du det?
Jag har hört det.
Ge mig nåt att dricka.
Vi har bara öl.
Öl?
Jag visste inte att du serverade frukost.
-Jag kan inte titta. -Jag kan inte låta bli.
Vill du ha lite själv?
En artig herre bör göra damen sällskap.
Det vore inte passande i er närvaro.
Är du blyg? En stor, vuxen karl?
Tout de suite. Julie är törstig.
-Vi älskar dig, Sophie! -Vi älskar dig, Sophie!
Min härskarinnas skål!
Bravo!
Och nu...
Kyss min sko.
Det är med i pjäsen.
-Kyss den! -Ja! Kyss den!
Nån är visst hungrig på skomakarlåda!
Och tyvärr kom jag just från stallet.
Bara lugn, efter stallet tvättade jag skorna... i toaletten.
Smaka på den!
Häromdagen var jag ute hos korna,
och en av bonddrängarna försökte mjölka mig!
Min förra make kysste aldrig min sko,
men han hade alltid foten i munnen!
Det är så lortigt här ute på landet.
Mina kläder är så smutsiga.
Hur smutsiga?
Så smutsiga att mitt tvättbräde behöver ett tvättbräde!
Greven är tillbaka.
Greve Dracula, menar du? Är det därför du har ett stort sugmärke på halsen?
Det var inte jag!
Gott folk, vi börjar närma oss mållinjen.
Alla är ledsna, jag går iväg för att dö, bla, bla, slut.
Vi ses!
Susie, vänta!
Ja!
Tack!
Tack så mycket!
Nu får du igång Sophies hösnuva.
Tack!
Jag hatar dig! Teatern hatar dig!
Sophie!
Stanna, för fan!
Sophie! Stanna, för fan!
Hallå! Jag har nåt du kan smaka på!
Vad fan hände nyss?
Det kan inte vara sant att du just förstörde hela uppsättningen.
Jag måste ha ätit gammal ost eller hash brownie och hallucinerat
att vid själva din Broadwaypremiär,
valde du att spola ner alltihop på toan.
Vad menar du? Det här är ditt fel!
Mitt fel?
Jag är Amerikas största komedistjärna,
och du valde att kasta bort det och låta mig skådespela.
Skådespela! I en löjlig, farsartad pjäs!
Jag hade aldrig hört talas om Strindberg innan jag mötte dig!
Du borde ha stoppat mig! Du är min manager!
Du avskedade Harry Drake för att han stoppade dig
från att spela Strindberg, ditt psykfall! Minns du det?
Liksom han stoppade Jerry Lewis från att spela A Raisin in the Sun.
Det är en bra managers jobb.
Men för fan, Sophie!
Du bad mig att ge dig en chans,
jag gav dig en chans, och du bangade ur. Du sabbade det.
Hur vågar du?
Jag tog en risk för din skull, Bernie tog en risk för din skull.
Investerarna tog en risk för din skull.
Den där jävla tennisspelande Milken tog en risk för din skull!
Vi fick Gavin Hawk som din motspelare!
Ni konspirerade mot mig allihop.
Hallå, ring sinnessjukhuset. Be dem att ta med ett nät.
Särskilt du.
Varför, Sophie? Varför skulle jag göra det?
För hennes skull.
Du försökte lyfta upp henne och dra ner mig.
-Kom. -Vänder du ryggen åt mig?
Ja, det gör jag.
För du är bara en bluff.
Med din Jell-O och din fisförnäma butler och dina citronklyftor.
Och vet du vad det verkligt sorgliga är?
Du kunde ha lyckats.
Jag såg dig repetera varenda dag, och du var bra.
Fan heller, du var jättebra.
En jävligt bra seriös skådespelerska.
Och du hade allt inom räckhåll, du hade det i handen.
Allt som behövdes var modet att fullfölja det,
och du vågade inte.
Du vek ner dig totalt.
Harry visste.
Vad visste Harry?
Att du inte hade modet att lyckas på Broadway.
Han var inte dum. Han visste.
Och jag behöver inte dra ner dig för hennes skull.
Du är inte hennes konkurrent.
Du är inte ens i samma division som hon.
Hon har tåga.
Det är skillnaden mellan Midge Maisel och den stora Sophie Lennon.
Du är stjärna än så länge,
men hon kommer fanimej att bli en legend.
Och jag ska släppa ut de där jävla fåglarna så fort jag kommer hem!