Miriam! Det er en mann i telefonen.
Hvilken mann? Hvem?
En slem, sint mann.
Han sier at om du ikke er på undergrunnen om ti minutter, kommer du sent.
Hva er klokka?
"Få ræva hennes på den jævla T-banen!"
Og det var noe av det snille han sa til meg.
Si at jeg er på vei.
Er jeg sekretæren din, eller?
Jeg er på vei!
-Og han trodde jeg var en mann. -Hvem er på badet?
-Hvorfor i all verden... -Moishe, ut av badet!
...skulle han tro jeg var mann?
Jeg kommer, Susie! Jeg kommer! Jeg kommer tidsnok, jeg lover!
Susie? Hvem gir vel en gutt navnet Susie?
Hender! Albuer! Fot! Laks? Hender!
Gå, gå, gå!
Unnskyld meg. Unna vei! Morn!
-Akkurat tidsnok. -Det var det jeg sa!
-Morn, dere. -Hei, Irene!
Vi tar en mikrofonsjekk.
Mikrofonsjekk.
-Bra nok for meg, Dickie. -Da begynner vi. Fra begynnelsen, Midge.
-Husmor? -Hva ellers?
Tar opp.
"Paramus Ford har byens beste tilbud.
"De er så gode at selv jeg forstår hva jeg sparer, og jeg er kvinne!"
Perfekt. Neste.
"Med sin naturlige mildhet og nydelige ettersmak
"foretrekker flere og flere vordende mødre Pall Mall-sigaretter
"fremfor andre merker."
Kan de bevise det?
Aner ikke. Neste.
"Løp og kjøp strømper som aldri rakner. På B. Altmans strømpesalg. Til torsdag."
Jeg jobbet på B. Altman før.
Bryr meg ikke. Neste.
"Bell Brothers Shoes åpner en ny butikk på Staten Island.
"Og vi åpner med et smell!"
-Fy faen! -Beklager.
Ingen fortalte meg om ballongen!
Det er skikkelig jævlig, Dickie! Advar henne neste gang!
Var ikke ballongen ved hodet hennes advarsel nok?
Jeg trenger et øyeblikk.
Hun trenger et øyeblikk nå, Dickie. Dette er opprørende.
Herregud, hun er så skjør.
-Bra jobbet. -Takk.
Skriv under her.
Vi har enda en husmor-jobb kl. 12.30. Er du interessert?
Vi takker ja. Fem dollar. Vi kan pensjonere oss nå.
Denne jobben betaler stykkevis. Gjør du mye, tjener du mye.
-Vi går. -Vi ses, dere.
Vi ses klokka 12.30. Og ikke kom sent!
Kom igjen.
Gå!
Studio B!
Midge Maisel til avtalen kl. 09.00.
Punktlig. Her er manuset.
Takk.
Det er en reklame for en bedrift i Bronx.
-Skal jeg spille en fireåring? -Du skal visst det.
Hvorfor skaffet dere ikke en fireåring?
De kan ikke lese. Sjekk mikrofonen.
Én, to, én, to, jeg er ei lita jente.
Det blir kilden til mitt neste mareritt.
Så det er bare deg i dag. Vi spiller inn faren senere.
Skjønner.
Tar opp.
"Se på den! Jeg vil ha den."
Høres bra ut. Neste replikk?
"Den er så stor, pappa." Vent.
-Hva er det? -Er dette pornografi?
-Det er ikke det. -Det høres sånn ut.
Det er ikke pornografi. Fortsett. Fra forrige replikk.
"Den er så stor, pappa. Jeg vil slikke den." Det er pornografi!
Det er garantert pornografi.
Nei, hun er et barn ute med faren sin. Han gir henne en is fra en isbar.
-I et horehus. -Ikke et horehus.
-Dette er porno. -Det er ikke porno!
Det er konkurransen min!
Det gjøres stykkevis, Dickie! Gjør du mye, tjener du mye!
12.30, ikke glem det!
-Hender! -Beltespenne!
-Ånde. -Hæl!
Tunfisk?
-Albue. -Hatt.
-Drosje? -Drosje.
-Fjert. -Hender.
Det koster 2,20 dollar.
Vent på oss!
"Øm og myk, så behagelig og så lett å bære.
"Et månedsforråd får lett plass i vesken din.
"Så stol på Pursettes, damer. Ingen får vite hvem som er på besøk."
Bra jobbet. Takk, Mrs. Maisel.
Bare hyggelig.
Takk, Susie.
Jeg trenger bare sjekken.
Sjekken? Jeg trodde du forstod hvordan kompensasjonen fungerte.
-Jeg tar døra. -Jeg tar døra.
Du fortalte alle at disse var lette å bære.
Sånn at det er sagt, sa de ingenting om å betale med tamponger.
Nok til et helt liv.
Ville de gjort noe sånt mot en mann?
Ville de betalt ham med ekvivalenten til tamponger?
Menn har ikke en ekvivalent til tamponger. Menn suger!
Vi har nok til å få Rockettene til overgangsalderen.
Jeg får det til å fungere. De har sikkert en gateverdi.
Du får ikke selge tamponger gatelangs.
Jeg gjør det jeg må.
Til sentrum, sjåfør.
-Jeg er skrubbsulten. -Beklager.
-Mat. -Senere.
Pass opp. Unna vei.
Midge, dette er Pete Drummond.
Han eier Petes begravelsesbyrå i Brooklyn.
Og dette er Mrs. Drummond.
Hyggelig å møte dere, Mr. og Mrs. Drummond.
-Likeså. -Hyggelig.
Jeg antar du ikke lenger trenger disse?
Pete skrev reklamen. Han kan oppdatere deg om hva han vil ha.
Flott.
En mann og hustru som må håndtere dødsfallet til en de holdt kjær.
Det er et følsomt område,
og opptredenene må gjenspeile den følsomheten.
Absolutt.
Det er det mest følsomme som finnes.
Vi gjør et forsøk.
-Tar opp. -Sett i gang, dere.
"Pappa er død."
Beklager.
Dette er ikke morsomt.
Nei, det slo meg bare som morsomt av en merkelig grunn.
Jeg er så lei for det.
-Skal vi prøve igjen, Midge? -Absolutt.
"Pappa er død, og han var helten min."
"Min også. Hva skal vi gjøre? For en forvirrende tid."
"Vi ringer Petes begravelsesbyrå."
"God idé. De har nok en gravstøtte til pa..."
Unnskyld. Skal ikke dette være morsomt?
Det skal ikke det, Midge.
Det handler om en mann som har gått bort.
Beklager. Dette er så respektløst. Det går bra. Vi prøver igjen.
Vi tar de siste par replikkene igjen.
Vi tar fortsatt opp.
"Vi ringer Petes begravelsesbyrå."
"God idé. De har nok en gravstøtte til pappa."
"Og de kommer til deg, uansett hvor du er."
"Det er sånn en trøst å vite at pappa vil... hvile i Petes."
Vi tar fem minutters pause.
Døra!
"Mine damer, hold dere i form på den enkle måten, med amfetamin,
"den hyggeligste måten å gå ned i vekt på."
Og kutt. Bra jobbet, Midge.
Du, har du litt?
Mat?
Mat.
Denne uka ligger vi an til å tjene det vi tjente forrige uke, ca. 35 dollar.
Ikke ille.
Æsj. Mat og drosjer slukte halvparten.
Hva ser du på meg for? Du spiser også.
-Ingen flere drosjer. -Susie.
-De sluker utbyttet vårt. -Det var din idé å ta drosje i dag.
Og den var dårlig. Ingen flere drosjer.
Uten drosjer vil jeg være svett og ekkel når jeg kommer frem.
Det er på jævla radio. Utseendet er uviktig.
Men jeg vil føle meg ussel. Det vil vise seg i stemmen min.
Greit, men vi kan ikke tape penger på dette.
Dette skal holde oss gående til vi drar på turné igjen.
Forhåpentligvis skjer det snart.
For et tidspunkt for Shy Baldwin å bli utmattet.
Fyren knytter ikke engang sine egne sko.
Hvor utmattet kan han vel være?
Vet ikke. Stjernerollens press.
Det har gått to måneder. Han burde ha fått hvilt seg nå.
Vi trenger ketsjup. Snart tilbake.
Lørdag, fem dollar på Tigers
og ti dollar på Cards og Reds.
-Cards og Reds? -Ja.
-De spiller mot hverandre. -Ja.
-Du vedder mot deg selv. -Jeg har et system.
Alle har et system.
Mitt fungerer. Jeg må gå.
-Kom igjen. -Hva skjedde med ketsjupen?
Jeg ombestemte meg. Ta den med.
"Parker lager en penn i jentestørrelse for jentehendene mine."
Har det.
"Blomstene hos Fleishmans henger aldri.
"Tro meg, hun forventer at de er friske."
Har det.
"Toffenettis er restaurantenes restaurant.
"Vi er berømte for skinken vår."
-Har det. -Du er ferdig, Midge.
Mirakuløse Mrs. Maisel
Vi ville ikke forlate teateret. Ingen ville det.
Vi fløt hjem, som løvetanner som fløt langs East River.
-Morn, alle sammen. -Morn.
Vi fortalte akkurat foreldrene dine om en flott forestilling vi så i går.
-Bye Bye Birdie. Har du sett den? -Hørt om den.
Den er utrolig. Et mesterverk.
Så mange nydelige melodier, og de sitter fast i hodet mitt.
Jeg tror ikke det var en av dem, men det er mange fine sanger.
Det høres fint ut.
Og den skuespilleren. Chita Rivera.
Moishe.
Bra at buksa mi er løs i skrittet. Skjønner?
Dessverre.
Men sikkert ikke for deg, ikke sant, Abe? Bye Bye Birdie?
Jeg vet ikke noe om forestillingen, Moishe.
Nei, men jeg kjenner deg.
Og jeg vet at du ikke ville likt Bye Bye Birdie,
fordi Bye Bye Birdie er underholdende.
Jeg vet ikke noe om forestillingen.
Den er et mesterverk.
Den er sikkert et eller annet slags verk.
I kveld skal vi på kino. Den skal visst være søt. Where the Boys Are.
Jeg skal si deg hvor de er.
Festet i greia som reiste seg for Chita Rivera i Bye Bye Birdie i går.
Dere har vært mye ute i det siste.
Det er alltid gøy å gå ut, siden det er så fullt her nå.
Vi skal snart dra, Moishe, jeg lover.
Jeg også, Moishe. Det er bare midlertidig.
Det som skjer her, er greit for oss. Vi er en familie.
Men faren din er sta.
Jeg tilbød meg å legge ut for en leilighet til dem,
men han nektet.
Vi trenger ikke pengene dine, Moishe.
Du sparket hushjelpen dere har hatt i 20 år,
og du gråt da du gjorde det. Jeg så det.
Jeg trenger ikke pengene dine, for jeg ble akkurat ferdig
med Abe og Roses endelikt-beregning.
Nå som den er ferdig, kan vi finne en leilighet
og ansette Zelda på deltid igjen, så ordner det seg.
Jeg er redd for å spørre.
Han har jobbet så hardt med det. Forklar det.
Det er enkelt.
Jeg har lagt sammen beregningene av pensjon- og sosialstønadspengene våre,
sammenlignet dem med utgiftene våre, justert det for inflasjon
og beregnet hvor mange år mora di og jeg får leve.
"Får leve"?
-For meg er det til jeg er 67. -Men du er 62, så...
-Jeg må dø om fem år. -Så morbid.
Jeg får leve til jeg er 69. Med mindre jeg blir påkjørt av en buss.
Hvis jeg dør tidlig, for eksempel som 65-åring,
kan mora di få de to årene.
Så jeg får leve til jeg er 71.
Uansett må jeg være død innen 1965.
Trenger du hjelp...
Tredje baklinje, femte rad. De beste setene du har hatt.
Hva har jeg gjort for å fortjene dette?
Hva har du gjort? Jeg fikk tak i deg
etter å ha tilbudt dem til seks andre som takket nei.
Jeg er rørt. Virkelig.
Hei! Der har vi ham. Jeg hørte at du bodde her.
Bare midlertidig, Donny.
-Midlertidig? Jeg hørte to måneder. -Men han er hjemme hele tida.
For barna. Jeg er der for å legge dem,
jeg er der når de våkner, jeg er der til hvert måltid, selv mellommåltid.
Men når Imogene har lagt seg, kommer jeg hit og legger meg.
Hos Joel? Så sært.
Ikke i senga hans. I den senga.
Hos Ethan? Enda særere.
Ikke når Ethan er her.
Når han er her, legger jeg et tøystykke på gulvet
og lager en pute av stoffruller.
-Det er også sært. -Jeg kan ikke fortsette å forklare, Donny.
De skværer opp nå snart, Don. Det er poenget.
Veldig snart.
Håper det. For det er sært.
Jeg må hente kull til grillfesten i helga. Vi ses i kveld, Joel!
Vi ses, Arch!
I tilfelle du lurte, er dette grunnen til at du var nummer sju.
Joel?
-Hva har skjedd? -Han gikk inn i et rør.
Det stod der, helt åpenlyst, der det alltid er,
og han gikk rett inn i det.
-Hvor hardt traff du det? -Er jeg død?
-Nei. -Ikke hardt nok, da.
-Kom igjen, nå reiser vi deg. -Jeg gjorde ingenting.
Hva?
Kvelden da hun kastet meg ut.
Du var der. Jeg gjorde ingenting.
Og ikke bare fordi du slo meg i ansiktet.
Jeg vet det, Arch.
Jeg elsker henne, Joel.
Jeg elsker Imogene så høyt. Jeg savner henne.
Har du sagt det til henne?
Det er så kjølig mellom oss. Jeg kan ikke.
Det forandrer seg.
Hun var min første.
Det har aldri vært noen andre.
-Aldri? -Aldri.
Så sært.
Kan du hjelpe?
Jeg henter litt vann.
-Hun ombestemmer seg. -Nei.
Jo. Hun savner deg også.
Har du snakket med henne? Har Midge det?
Nei, men hun gjør selvsagt det.
Vi ses i kveld.
Ses i kveld.
Etter at jeg har lest en nattahistorie for barna.
Jeg lager litt te.
God morgen.
God morgen, Chester.
Du sov visst godt.
Snorket jeg?
Eller ble kvalt. Uansett likte jeg det.
Hva slags egg vil du ha i dag, Chester?
Rå.
Greit, Jackie, for det første, hvorfor i helvete trodde du det var greit å fremleie
mens jeg var borte? Jeg vet ikke.
For det andre fremleide du stedet til en fyr som omtrent forfølger meg.
Han sa ikke at han kjente deg.
Tenkte det ville bli automatisk nei da.
Hallo?
Jeg er så spent.
Hei, Sophie.
Ikke så spent som jeg var på trekanten
med Vincent Price og Ethel Merman, men nære på.
Så flott.
-Åpne døra di. -Åpne døra?
Jeg har sendt deg noe.
Jackie, åpne døra.
Jeg tror du vil like dem.
Jeg lette og lette, og endelig fant jeg det perfekte paret.
-Fy faen. -Hva er det?
Jævla fugler.
Vi fikk fuglene.
Det er ikke lov med kjæledyr her til hus.
Fuglene synger, slik du har gitt meg sangens gave
og latt stemmen min fly fritt.
Det var ikke nødvendig.
-Det er ikke rettferdig at hun får ha dem. -Jeg ordner dette.
Chester hadde katt, men jeg tillot det ikke,
og han fant ikke noen til å ta den, så han måtte drukne den i Hudson-elva.
Leste du Walter Winchell i går? Om interessen omkring Frøken Julie?
Nei. Så flott. Sa han at det var interesse?
Vet ikke hvorfor det tok meg så lenge å opptre i teater igjen.
Du er et ekte talent, Sophie. Du klarte det.
Du også, vesle fugl.
Vi ses på premieren.
Så bukker vi sammen.
Og med "vi" mener jeg "jeg".
Vi ses på premieren. Ha det.
Jeg skal også på premieren av Frøken Julie.
Det skal du faen meg ikke!
Se på det.
Hva da?
Der på gulvet.
-Er det en dollar? -Tror det.
Det ser man ikke ofte.
Stakkaren vil savne den når han innser at han ikke har den.
-Tja, det er jo bare en dollar. -Ja.
59th Street, Columbus Circle...
Her skal jeg av. Vi ses hjemme i galehuset.
Skynd deg, før døra lukkes.
Overgang til IND- og BMT-linjene.
Teen din, Mrs. Weissman.
Og en aprikos-rugelach på huset.
Du husket det. Takk, Darla.
Du kommer ikke så ofte som før, Mrs. Weissman.
Vi valgte å si fra oss leiligheten.
Så stor og full av trekk.
Så nå bor vi i et flott hus i Forest Hills. Kjenner du til det?
I Queens, ikke sant?
Ja. Queens.
Her, Darla.
Jeg kan betale nå, så du kan fortsette å jobbe.
-Jeg kommer med vekslepengene. -Takk.
Rose Weissman? For et fremmed ansikt.
Hei, Corinne. Hvordan har du det?
Bra. Og du?
Astrid har fått babyen.
-Gutt eller jente? -Han skal omskjæres i morgen.
Når så vi hverandre sist?
Ikke siden Benjamin-oppstyret.
Det var nære på.
Ja. Så nære.
Vi ble så forbløffet.
Benjamin Ettenberg, ungkarenes hellige gral, hodestups forelsket.
Så raskt. Et bryllup, et hus.
Et hus? Til ham og Miriam?
Stort nok til en familie. Så vakkert.
Det visste jeg ikke.
Kanskje Miriam heller ikke visste det.
Jeg føler meg bare så dum.
Hvorfor det?
Det var jeg som presset dem sammen. Det var så dumt.
Dumt? Gi deg. Med dine resultater?
Hvilke resultater?
Husker du at du spleiset Heifetz-gutten med Feinstein-jenta?
Du foreslo det bare over canasta, og nå har de tre barn.
Det skjedde bare én gang.
I Catskills ba du Sara Halpern danse med Mel Kleinman,
og nå er de gift og har et barn på vei. Listen fortsetter sånn.
Det er virkelig bare skudd i blinde.
I så fall er du spleisingens Annie Oakley.
Om du bare kunne hjelpe min Shira.
Er hun fortsatt ledig?
Hun er brødet fra i går.
Å, Corinne.
Hva kan man gjøre?
Jeg har i det minste noen til å ta seg av meg når jeg blir gammel.
Det var hyggelig å treffe deg, Rose. Hils til Abe.
Det skal jeg.
Sønnen til slakteren.
Unnskyld?
Melvin Goldfarb.
Han studerte juss.
Men så gikk han over til veterinærmedisin.
Det visste jeg ikke.
Og dattera di har så mange katter.
Seks. Og en hund. Og et hengebuksvin.
Du er et naturtalent, Rose. Jeg tar henne med på handletur.
Corinne?
Hvor mange etasjer? I huset til Benjamin?
Fire, minst. Og hage.
Og nå er det til salgs.
Under takst. Så vakkert. Ha det, Rose.
Ha det.
Simon!
Hallo.
Jeg må gå.
Simon!
Vent! Simon!
Unnskyld.
Simon, vent!
Det er meg, Abe! Vent!
Simon!
Det er Abe Weissman. Vent!
Simon! Simon!
Abe. Så overraskende.
Hallo, Simon.
Trodde aldri jeg ville ta deg igjen. Du er i god form.
Jeg spiller litt squash. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Ingenting. Jeg vandret bare rundt campus
for å mimre, og så deg tilfeldigvis.
For en flaks.
Hvordan har familien det?
Alle er friske og raske.
-Sir? -Og kona di? Hun har det bra?
Ja.
-Vi burde samles, alle fire. -Ja. Det burde vi.
Før 1965, om det er mulig.
Jeg må virkelig gå nå, Abe.
Jeg vil ikke oppholde deg. Jeg ville bare si hei.
Hei.
Ha det.
Greit, folkens. Nå bretter vi opp ermene
og ser om vi kan ta for oss disse vektoridentitetene.
Abbie, hvorfor løser du denne delen med et Levi-Civita-symbol?
Forklar metodologien din.
Hei, alle sammen.
Professor Weissman.
Hallo, professor Weissman.
Jeg håper jeg ikke forstyrrer. Jeg ville bare komme innom.
Men ikke for å undervise?
Nei. Ikke for å undervise.
Gudskjelov.
Det er så godt å se dere.
Hvordan har dere det?
Truman, du ser godt ut. Huden din er så ren.
Jeg har sovet så godt siden, tja, siden sist jeg så deg.
Godt å høre. Søvn er viktig.
-Og Kevin. -Lance.
Du ser frisk ut.
-Jeg tar boksetimer. -Jaså?
Så ingen skal mobbe meg igjen.
Så flott. Det hadde jeg ikke ønsket at noen skulle gjøre.
Og Abbie, er du her ennå?
Ja.
Greit.
Dette er flotte gutter, professor.
Alle fortjener plassen sin her.
Alle unntatt seks.
Og jeg vil bare at dere skal vite
at all angsten som fylte dette rommet,
all tsurisen den forårsaket,
det var på grunn av meg.
Jeg fikk dere til å svette.
Jeg gjorde dere nervøse.
Jeg fikk dere til å få utslett og stikke av hjem til mamma.
Sånn det er sagt, stakk jeg ikke av.
Egoet mitt stod i veien.
Undervisning er en sjenerøs handling,
og jeg var gjerrig.
Men jeg har savnet gleden ved sokratisk debatt med dere.
Gleden man får av å være vitne til unge sinn som strekker seg etter sannheten,
underet som følger med.
Gleden ved personlige oppdagelser,
med friheten til å gjøre feil og lære av dem.
Men jeg tror denne tempoendringen var bra for dere menn.
Nå skjønner jeg at det ikke er her jeg hører hjemme.
Det er her dere hører hjemme.
Bortsett fra ham, ham, ham, ham, ham og ham.
Jeg skal la deg fortsette, professor.
-Farvel, professor Weissman. -Farvel, professor Weissman.
Farvel, professor Weissman.
Pass på deg selv.
Farvel, gutter.
Lev lykkelig.
"Det er ganske enkelt verdens mest smakfulle sirup.
"Hell den over pannekakene, vaffelen, arme riddere,
"slikk deg om munnen og be om mer. Karo pannekakesirup.
"Den er så god. Så god!
"Så god!"
Og kutt. Vi er fornøyde. Veldig fornøyde. Takk, Mrs. Maisel.
Bare hyggelig.
Hun gjorde en flott jobb.
Takk, Thomason. Vi trenger bare sjekken, så skal vi dra.
Sjekken? Jeg trodde du forstod hvordan dere ble kompensert.
Dette er tyngre enn tamponger.
Jeg tror min lekker.
Du må lese kontraktene.
Jeg leste kontrakten. Det stod ikke der.
Jeg er komiker. Når får jeg gå tilbake til å være komiker?
-Åpne døra. -Du kan åpne døra.
-Det renner ned buksa mi. -Jeg åpner døra.
Helvete! Jeg har pannekakesirup inni buksa.
Det blir det flekk av!
Helvete! Lårene mine klistrer seg sammen.
"Det er rett ved Van Wyck motorvei."
"Da skal jeg til Ludlows herreklær. Manhattan-stil til Brooklyn-pris."
Og det var alt. Bra jobbet, dere. Kom inn igjen.
Det var alt for i dag.
Er jenta di ledig i morgen?
Hun vil ikke gå ut med deg, Dickie.
For en reklame. Direktesendt.
Direktesendt? Så gøy. For hva?
En kvinnelig politiker sponser en direktesendt radiosending,
og hun vil ha direktesendte reklamer.
En kvinne som stiller til valg. Så flott.
Hun vil ha et kjernesunt ektepar til å lese manus,
og vi tenkte på dere to.
-Jeg er med. -Jeg også.
Får man betalt? Ikke med tamponger eller sirup?
-Man får betalt. -Da gjør vi det.
-Vi ses. -Ha det.
-Ikke gå fra sirupen. -Hell den over pannekakene dine.
Den er så god!
Tilkaller dr. Rosenbaum. Kom til urologiavdelingen.
Dr. Rosenbaum til urologien, takk.
Hallo, Maureen. Hvordan har du det på denne vakre vårdagen?
Du ligger etter skjema, dr. Ettenberg.
Det var ikke riktig svar, Maureen.
Jeg har det veldig bra, doktor.
Det var bedre. Og jeg lover å ta det igjen.
Det lover du alltid.
Benjamin.
Mrs. Weissman?
Hallo.
Hva gjør du her?
Benjamin, jeg er kvalm.
Så bra at du er på sykehuset, for vi er spesialister på sykdom.
Nei, Benjamin, kvalm av skyldfølelse.
Angående deg og Miriam. At jeg presset dere sammen.
Mrs. Weissman...
At jeg ga deg høye forhåpninger, snudde livet ditt på hodet
og fikk deg til å legge planer som ikke ble gjennomførte.
På grunn av henne. Fordi jeg spleiset deg med henne. Det er min feil.
Nei, Mrs. Weissman.
Jeg forstod ikke hvor alvorlig fasen Miriam gjennomgikk, var.
-Denne komikergreia. Timingen var dårlig. -Du er for streng mot deg selv.
Miriam var bare ikke den rette for deg.
Hun var merkelig, ja, men det finnes merkelig og merkelig,
og jeg trodde jeg visste hvilken type hun var, men det gjorde jeg ikke.
Rose.
Midge var den rette typen merkelig for meg.
Var hun?
Jeg har vært sammen med mange kvinner.
-Det har jeg hørt. -Ikke for mange.
-Nei, så klart ikke. -Men nok til å ha erfaring.
Mye erfaring.
-Men mindre enn mange andre. -Det stemmer sikkert.
Jeg prøver å si at du ikke trenger å føle deg skyldig.
Ikke det?
Midge var den rette for meg. Jeg var bare ikke den rette for henne.
Og det er ikke bare noe du sier?
Du gjorde noe hyggelig, Rose.
Veldig hyggelig.
Og du er så snill som kommer hit i dag.
Ha et veldig godt liv, Benjamin. Kan du gjøre det?
Ja.
Benjamin, kjøpte du virkelig et hus til dere to?
Ja, men ikke vær redd, jeg er veldig rik.
Det hjelper ikke.
Kan du ta den, Abe? Det er sikkert til meg.
Da kan vel du ta den?
Jeg er i det andre rommet.
Så kom inn hit og ta den!
Jeg har ikke på meg bukse!
-Jeg kan ta den. -Takk.
Maisel-hjemmet.
Hei, jeg vil snakke med Abe Weissman.
-Asher, det er Abe. -Å, hallo, Abe.
Så overraskende.
På hvilken måte? Du sendte meg noe du skrev så jeg skulle lese det.
For to måneder siden.
Jeg trodde det var en regning.
Så du fikk endelig lest det?
Ja, to ganger.
-Du så skuespillet mitt. -Ja.
Jeg ba deg ettertrykkelig om å ikke se det.
Så skyt meg, jeg er opprørsk.
Så skrev du om det. Mitt skuespill.
De andre skuespillene mine. Meg. Mye av dette handler om meg.
Alt handler om deg.
Jeg ba deg ikke gå.
Asher, du var med i dette skuespillet.
-Kan du gjenta det? -Hovedrollen din, snekkeren.
Du talte gjennom ham. Det var mektig. Det rørte meg.
Skuespilleren jeg så, gjorde det uten skjorte.
Teit valg.
Og han saget opp en bjelke under monologen. Man hørte den knapt.
Jeg hater skuespillere.
Men hele greia minte meg på hvem du er
og hva teateret burde være.
I dag blir Broadway styrt av revisorer.
Kujoner. Det burde være mer.
-Folket fortjener mer. -Abe.
Skuespillet ditt er et mesterverk.
Bye Bye Birdie er ikke et mesterverk.
-Jo, det er det! -Ikke tyvlytt, Moishe!
Abe, jeg leste artikkelen din.
Du trenger ikke lese den for meg.
Beklager.
Før jeg prøver å utgi den,
vil jeg ha din tillatelse.
Det er viktig. Du er vennen min.
Abe, det er godt skrevet,
men det treffer meg for nært.
Det er for mye av meg. Privatlivet mitt er hellig,
-det vet du. -Ja.
Så...
Jeg kan ikke gi deg min tillatelse. Jeg kan bare ikke det.
Jeg håper du forstår.
Gamle venn, det var derfor jeg sendte den til deg. For å få din tillatelse.
Takk.
-Jeg prøver å utgi den uansett. -Hva?
Dette må bli hørt.
Så hvorfor ba du meg om tillatelse?
Fordi jeg ville ha den. Den blir sikkert ikke trykket.
Jo, Abe, den er godt skrevet. Den har viktige poeng, den blir kanskje trykket.
-Så du er enig? -Jeg sa aldri at jeg ikke var enig,
bare at jeg helst ikke vil at den skal bli trykket.
Det blir den sikkert ikke.
Den er god, den blir kanskje trykket.
-Så du er enig. -Jeg sa aldri at jeg ikke er det.
Det skjer sikkert ikke.
-Det kan skje! Den er god. Veldig god! -Så du liker den.
Nå går vi rundt i ring, Abe!
Jeg ba deg aldri vekke livet mitt opp fra de døde.
Jeg vet det, men jeg må prøve.
Den blir sikkert ikke trykket.
Den er god, den blir kanskje det.
-Så du synes den er god? -Har aldri sagt noe annet.
Den blir sikkert ikke trykket.
Susie Myerson og Co.
Vent, er du snill.
Jeg begynner snart å ta betalt for dette.
Susie Myerson.
Hei, Susie, det er meg. Jeg har prøvd å få tak i deg.
Tess. Hva er det?
Det er mamma. Hun ligger dårlig an. Veldig dårlig.
Helvete. Er det hjertet?
Og lungene og levra.
Mesteparten av tida vet hun ikke hvem jeg er.
Jeg er så lei for det.
Hun trenger omsorg døgnet rundt, Suz, og jeg må jobbe.
-Er det snakk om et pleiehjem? -Ja.
Jeg lærte å svømme!
-Du tuller. Gi deg! -I Florida.
Jeg er ikke akkurat Esther Williams, men jeg er ikke dårlig.
Jeg mistet dyden i et svømmebasseng.
Du mistet den et par ulike steder.
I gymsalen på skolen, på kafeen.
-I synagogen. -Slutt å le.
Slutt å le, selv.
-Jackie, åpne døra. -Jeg er ikke hushjelpen din.
Se deg selv i speilet.
-Tess, jeg må legge på. -Vent, én ting til.
Bare så du vet det, har Artie lyst på huset til mamma,
og mannen min snakker om å la mora hans flytte inn,
fordi det tilhørte mora vår,
og da er det på en eller annen måte logisk.
-Hva sa du til dem? -Ring Susie.
Og det var alt. Vi snakkes senere.
Takk for ingenting.
Hei.
Hei. Hvordan visste du hvor jeg bor?
Jeg vet hvor alle kundene våre bor.
Du skylder meg 40 dollar.
-I dag? -I dag.
Greit.
Jeg har 30.
Jeg trenger 40.
Jackie, du skylder meg ti dollar. Gi dem til Junior.
Greit. Jeg har sju, men Chester skylder meg tre.
Chester, du skylder meg tre dollar. Gi dem til Junior.
Jeg har to.
Men fyren i aviskiosken skylder meg en dollar.
-Coop! -Ja!
-Jeg trenger den dollaren! -Greit, vær så god.
Takk, Coop. Vær så god.
Takk, Chester. Vær så god.
Takk, Jackie. Vær så god.
Har dem. Du, husker du samtalen vår om at vi ikke er venner?
-Ja. -Hvis du var vennen min,
hadde jeg sagt at om du trenger en spannkjede for å skaffe penger,
bør du roe ned med gamblingen.
Men du er ikke vennen min.
Moishe! Omskjæring først, mat etterpå.
Ja da.
Du må ikke gjøre rabbineren opprørt.
Rabbineren er fornøyd så lenge jeg bruker bukse.
Jeg bruker bukse, rabbiner!
Tante Kathy! Så bra at du kunne komme. Ikke vær redd.
Chip! Greta! Kom inn. Ikke vær redd.
Hallo. Du kjenner meg ikke,
men jeg har fått trykket en artikkel i dagens New York Times.
Ta en avis. Det skrevne ord kan forandre verden.
Fetter Levi. Har helsa forbedret seg?
Jeg skal opereres to ganger til.
Kanskje dette hjelper. Jeg har skrevet en artikkel i New York Times. Kos deg.
Det skrevne ord kan forandre verden.
Og god bedring, Levi.
Jeg vet du er stolt, men du er sentral i omskjæringen av barnebarnet ditt.
-Del ut avisene senere. -Greit.
Jeg har en kunngjøring, alle sammen. Hør etter.
Jeg vet at det er en arbeidsdag, og alle vil sette i gang med omskjæringen.
Men vi mangler tre stykker i minjánen,
og dermed kan vi ikke begynne med bønnene.
Så jeg er redd for at vi må vente.
-Vi skal få fatt på noen jøder til deg. -Ikke si "få fatt på jøder".
-Ja, det hørtes galt ut. -For lite for meg.
Ingenting å være nervøs for. Nesten alle gutter er omskåret.
Du er jo det, ikke sant, fetter Nicholas?
-Jo da. -Jeg vet det. Du viste meg det. Ofte.
-Det var vel ikke ofte. -Jo.
Uansett, den eneste forskjellen er at dette ikke er på sykehus,
så redskapene er kanskje ikke sterile.
Og legen er en mann som kalles en mohel og ikke har medisinsk utdanning.
Men det går bra, for de gir babyen vin, så den er full.
Og vet dere hva som er morsomt. I natt drømte jeg at jeg skar gulrøtter,
og jeg kuttet av tuppen av fingeren min, og den blødde og blødde og blødde,
så våknet jeg, og alt var i orden! Så...
Greit, vi har en minján! Og sønnen min fikk det til å skje!
Møt Jacob, en utrolig melkemann og Israels sønn.
Takk, Levi Feldman, for at du leder oss i sjaḥaríten.
Som dere har lagt merke til, er dessverre babyens far, Noah,
ikke her hos oss i dag.
Han ble innkalt til tjeneste i utlandet i siste liten for en hastesak.
Men ikke for CIA eller noe sånt. Niks.
Men han ga oss sin velsignelse til å sette i gang, og det skal vi gjøre, med glans.
Jeg vil be mohel David Rosenbaum om å sette i gang brit milaen.
Takk, rabbiner Krinsky.
-God morgen, alle sammen. -God morgen.
Det er en ære å være her i dag.
Jeg håper at dette går bedre enn sist.
Det er ingenting morsomt med en mohel med hikke.
En annen gang hadde jeg sovet dårlig om natta,
og jeg må innrømme at jeg hugget til.
Vi har hatt morsommere moheler, det kan jeg si deg.
Hvem tror du at vil gå i bakken?
Lett. Den høye fyren bakerst.
Jeg tror dama i blått.
Abraham Weissman, kan du stille deg opp hos oss?
Og Astrid, vær så god.
Jepp. Greit.
Hvordan føles det, Abe?
Jeg trodde aldri at jeg ville få utgitt artikkelen så fort.
Nesten uten å redigere. Det er flott.
Jeg mente når du holder barnebarnet ditt.
Det er også fint.
Da setter vi i gang.
Ja!
Da skjer det.
Din falt teknisk sett ikke i bakken.
Fordi festbremsene tok henne imot.
Hvis ikke hadde hun falt som en potetsekk.
Min fyr falt uten problemer. Jeg vinner.
-Det er uavgjort. Godta det. -Aldri.
Og hvordan valgte du navnet, Astrid?
Fornavnet Chaim etter faren til Abe,
og mellomnavnet Christian etter bestefaren min.
Det er en uvanlig kombinasjon.
Vil du ha noe, vennen?
Kan du sjekke om det har kommet et telegram fra Bahrain?
-Skal bli. -Takk.
Ga hun virkelig barnet navnet Chaim Christian?
Ja.
Hvem hadde gjort noe sånt bortsett fra Astrid?
Sammy Davis jr. Men det er derfor vi er glad i henne.
"USA er en øy som står for frihet, bragder og velstand.
"Ingenting er mer dyrebart en vår amerikanske livsstil."
Ganske teit.
Hva er det?
Reklamen jeg skal gjøre i kveld.
Den er direktesendt, så jeg vil være klar.
Vil du lese replikker med meg? Du kan være mannen min.
Phyllis Schlafly.
Ja, hun er kvinne. Hun stiller til et eller annet.
Kongressen. I Illinois.
-Kjenner du til henne? -Selvsagt.
Jeg har hatt en artikkel i New York Times. Dette er ikke en god kvinne.
Hvordan da?
Hun er en høyrevridd gærning. Hun er i opposisjon mot Nixon.
Flott. Vi liker ikke Nixon.
Fordi hun synes han er for venstrevridd.
Det høres ikke sant ut.
Hun sa også at Eisenhower bare ble valgt
på grunn av hemmelige kongemakere i New York.
Jeg vet ikke om du vet hvilken etnisitet hun viser til
med ordene "kongemakere" og "New York",
men en av dem fikk akkurat deler av penisen kuttet av.
I så fall er hun en idiot.
Det er hun ikke.
Det er det som gjør henne farlig.
Er det henne du skal reklamere for?
Tja... Det betaler jo.
Greit.
Hvis du skal ha en stemme,
må du være forsiktig med hva den stemmen sier.
Med Gud på vår side
vil dette landet stå imot den sovjetiske trusselen.
Enig.
-Under to minutter, Irene. -Greit.
Hovedsendingen foregår lengre ned i gangen.
Når de gir meg signalet, setter de over til oss.
Vi gjør vårt, vi får 90 sekunder, så setter vi over til dem igjen.
Så spennende. Direktesendinger er best.
Vi sjekker lyden.
Dette er Johnny, én-to, én-to.
Det fungerer. Midge?
Midge?
Beklager. Én-to, én-to.
Det er vel bra nok.
Drakk jenta di for mye Karo-sirup i går? Hvor er energien hennes?
Hun er klar til sendingen, Dickie. Ikke tiss i buksa, nå.
Seksti sekunder til vi er på luften.
Poenget er å høres veldig kjernesunn ut.
Tenk fregner, blonde barn, stakittgjerder og iskremsamlinger.
-De vil at dere skal høres ut som... -Amerika.
Ja. Amerika. Noen spørsmål?
-Niks. -Ypperlig.
Midge?
Jeg kan ikke.
Unnskyld. Hva sa du?
Jeg kan ikke gjøre dette.
Den kvinnen, Schlafly-kvinnen. Hun er grusom.
Jeg stakk innom biblioteket. Jeg leste om henne.
Hun er rasistisk og kjønnsdiskriminerende og bruker altfor mye hårspray.
-Jeg vil ikke tale hennes sak. -Unnskyld, hva sa hun?
Det passer ikke å tøyse om dette nå, Midge.
Komikere, de spøker,
og av og til vet de ikke hvor grensen går.
Jeg tuller ikke. Jeg gjør ikke dette, og det burde ikke du heller.
-Dickie? -Susie, kan du hjelpe?
Miriam, gå frem til mikrofonen og si ordene,
så kjøper jeg en hatt til deg.
Tretti sekunder, Dickie.
Susie, aner du hvor grusom denne kvinnen er?
Jeg synes alle er grusomme.
Ikke like grusomme som henne.
Men hun betaler deg, og derfor liker jeg henne, så si de pokkers ordene.
Beklager, jeg trekker meg.
Femten sekunder, Dickie.
Miriam, du spilte akkurat inn en reklame for en massør i Newark.
Aner du hvor mange som blir runket
hver dag hos massører i Newark?
Dette er på et helt annet nivå. Dette er en enorm runk.
Nedtellingen har begynt, Dickie. Om fem,
-fire, tre... -Dette er direktesendt!
-Miriam... -...to...
"USA, forjettelsens land.
"Vennen, tenker du noen gang på verdenen du vil at barna våre skal arve?"
Snakk, for pokker!
Helvete!
"Det er alt jeg klarer å tenke på
"når jeg ser på de søte, uskyldige ansiktene deres og de store, blå øynene."
"Men så mange krefter jobber for å ta over."
"Jeg vet det, kjære. Som utlendinger og kommunister
"som ikke engang mener at vi bør heise flagget utenfor det vesle huset vårt."
"Det er ingenting galt med å være stolt av flagget vårt.
"Her, kom nærmere, vennen."
"Jeg elsker det når du gnir meg på nesen."
"Og det er ikke noe galt med å være stolt av hvor mektig landet vårt er."
"I morges forklarte jeg for vesle Timmy at atombomben
"er en fantastisk gave som landet vårt fikk fra Gud."
Fy faen, denne kvinnen er et monster!
Det var det jeg sa.
Hva i helvete foregår her?
Ja. Dessuten er overgangene grusomme.
Irene!
"Fortalte du også barna at vi ikke kan la visse
"velfinansierte minoriteter bestemme over USAs fremtid?"
-Hva i helvete? -Hvor er vi?
Vi må virkelig begynne å lese kontraktene.
Det gjorde jeg, og det stod ikke
-at denne kvinnen er Satan. -"Fortalte du også barna
"at vi ikke kan la visse velfinansierte minoriteter bestemme over USAs fremtid?"
"Jo da, vennen. Jeg ba dem pusse tennene
"og ikke la visse velfinansierte minoriteter ha en fremtid."
Noe sånt? USA, jippi!
Unnskyld, hvor er vi?
Og kutt.
Så, betales dette kontant, sjekk eller i flagg?
Denne kvinnen er et monster.
Ja, beklager, mamma, men dette er ikke rett for dere.
Jeg klarer fortsatt ikke å se hvordan duen kom seg inn.
Sikkert badevinduet som ikke kan lukkes.
-Hvem er det? -Eiendomsmegleren, Joan.
Hei, Mrs. Weissman. Jeg er lei for det med duen.
Vi finner den rette leiligheten, mamma.
Dette er New York. Det finnes en million av dem.
Greit, ha det.
Det er et vanskelig marked. Spesielt med deres prisantydning.
-Jeg skal lete videre. -Takk.
Dere pleide å bo lengre opp i gata, ikke sant? I 385?
-Før, ja. -For et vakkert bygg.
Si at mora di ikke skal være redd. Vi finner noe.
Greit.
Ha en god dag, Mrs. og Mr. Hollander.
-Mrs. Maisel, så godt å se deg. -Hei, Antonio.
Vi sa akkurat at vi ikke kan spise en svart og hvit kake uten å tenke på deg
og at vi savner deg og hele Weissman-klanen.
Vi savner dere også.
Jerry, se hvem som kom.
-Hvordan har du det, Mrs. Maisel? -Veldig bra, Jerry.
Hvordan kan vi hjelpe deg?
Ta meg med til niende? Er det greit?
Så klart. Den gamle etasjen deres.
-Jeg føler meg litt nostalgisk. -Bli med meg.
-Du virker frisk, Jerry. -Jeg svømte.
-Svømmer du? -Bare én gang.
Bra for deg.
Jeg venter på deg, Mrs. Maisel.
Takk, Jerry.
Dette er andre gang jeg har snublet over den. Legg dem vekk.
Jeg vil ikke.
-Kan jeg se på TV, mamma? -Mamma.
Carl! Rommet ditt er en svinesti!
Carl er et svin.
Hallo?
-Mamma! -Greit, ikke si hold kjeft.
Hva feiler det deg i dag?
Jeg teller til tre.
-Én, to, tre. -To, tre.
Mamma! Slutt!
Jeg kommer til å dra fra dere her i New York.
Faren deres og jeg kommer til å være i Missouri,
og dere må lete etter mat i gata.
-Nei! -Mamma!
Og du skal ta en lur, Ronald. Godta det.
-Mamma! -Du må ta en lur, Ronald.
-Midge! -Ronald.
-Ronald! -Midge!
-Kom igjen, nå. -Midge!
Sønnen din er ikke samarbeidsvillig.
Han løper rundt naken, og folkene på andre sida av gata ser det!
Hvorfor er sønnesønnen min naken?
Det må du spørre ham om, Abe. Han tenker selv.
Herregud, han blir forkjølet. Ta ham!
Jeg har såpet ham inn, så jeg mister stadig taket!
-Jeg har ham! Jeg har ham ikke! -Naboen ser på oss!
Vi burde ta betalt! Midge! Vi trenger deg!
Miriam, stopp ham i gangen!
Midge! Midge!
Hallo?
Du skremte meg.
Men det burde være jeg som skremmer deg.
Jeg har omtrent gjort innbrudd hjemme hos deg.
Det går bra. Tror jeg.
Jeg bodde her før. I denne leiligheten.
Foreldrene mine bodde oppe. Jeg vokste opp her.
Så hyggelig. Det er en flott leilighet.
Jeg kommer til å savne den. Dere! Slutt å rope.
Skal du flytte?
Mannen min er forsker og lever av stipend.
Så vi er nomader. Neste uke skal vi til St. Louis.
-Mamma! -Nå ble dere bare mer høylytte!
Beklager, du skal få være. Du har visst hendene fulle.
Nei, bare bli. Se deg rundt.
Jeg er ikke en baby!
Får jeg se på kjøkkenet?
-Sett i gang. -Mamma!
Ronald veltet lampen.
Faren deres får høre om dette!
Begge to, gå til rommene deres og ikke lag en lyd til.
FRØKEN JULIE - I ROLLENE GAVIN HAWK - SOPHIE LENNON
Beklager, kommer forbi. Nei, ikke reis deg.
Unnskyld. Hva glor du på?
Hvordan går det bak scenen?
Sophie snakket med Gavin og Moira.
Ga dem en flaske whisky hver og ønsket dem lykke til.
Nå er hun sær og stille.
Hun lot de grusomme hundene være hjemme.
Så langt går det bra.
Hvordan føler du deg?
Jeg tror jeg gleder meg. Jeg tror det er det jeg føler.
Bra. Hun lot deg gjennomgå, og du fikk ordnet dette.
Dette er like mye din kveld som hennes. Nyt den.
I kveld er frøken Julie gal igjen. Fullstendig gal!
Så du har kommet tilbake?
Jeg tok med greven til stasjonen,
og da jeg kom tilbake, så jeg at frøken Julie danset med skogvokteren.
Så sprang hun frem til meg og ba meg danse vals med henne!
Hun er gal!
Og har alltid vært det, men aldri slik som hun har vært de siste ukene,
siden forlovelsen hennes ble brutt.
Vet du hvordan det skjedde, Christine?
De var i stallgården,
og hun trente ham, sa hun.
Hun fikk ham til å hoppe over hestepisken, slik man lærer en hund å hoppe.
Tredje gang tok han pisken...
Hei, idiot! Har du hørt om hostepastiller?
Susie!
Dette er et stilig jævla stykke!
Hva har du som smaker godt, Christine?
Bare litt nyre jeg tok fra kalvesteken.
Bra.
Jean, vil du danse med meg når jeg er ferdig?
-Selvsagt. -Lover du?
Lover?
Når jeg sier det, gjør jeg det.
Og takk for den gode maten. Den smakte godt.
Er det meningen at dette skal skje?
Sannelig veldig god, Christine.
Den smakte godt!
Kom igjen.
Jeg kommer snart.
Du kan fortsette i mellomtiden.
Si meg, er den nesten ferdig, Christine?
Damene har hemmeligheter, tror jeg.
Den er til deg, Jean.
Så nydelig den fiolen lukter.
Freidig.
Så du forstår deg på parfymer også?
Og er en god danser. Ikke titt.
Nei, nei. Gå din vei.
Er det en slags trylledrikk damene lager til jonsokaften?
Noe man kan spå med og lokke frem lykkestjernen
man får se sin fremtidige elsker i?
Hvis du ser det, har du jammen godt syn.
Skal hun være så stille?
Nei, man skal kunne høre det.
Kom og dans med meg, Jean.
Jeg hadde lovt å danse med Christine.
Christine kan finne en annen, Gavin.
Sa hun: "Gavin"?
Helvete!
Jeg vil ikke være frekk, men jeg ga virkelig et løfte.
Nå hører jeg ikke ham.
Hun kan finne en annen.
Høyere!
Hun kan finne en annen, ikke sant, Christine?
Kan du ikke la meg låne Jean?
Det kan ikke jeg bestemme, frøken Julie!
Oppriktig talt, er det lurt for frøken Julie
å danse med samme partner to ganger?
Folk vil spre rykter!
Hva for noe? Hva slags rykter? Hva mener du?
De høres ut som besteforeldrene mine.
Det tar seg ikke godt ut å foretrekke én tjener fremfor de andre.
Foretrekke? For en tanke. Jeg er overrasket!
Jeg, husets frue...
Det går bra. Hun snakker bare så de på bakerste rad hører det.
På Yankee Stadium?
Det har seg sånn at jeg vil danse,
jeg vil danse med en som kan å føre,
så jeg ikke ser latterlig ut!
Som du vil, frøken Julie! Jeg melder meg til tjeneste!
-Ikke se på det som en befaling! -Helvete.
-Helvete, helvete. -I kveld skal alle ranger glemmes!
Christine vil bli en hyggelig hustru.
Kanskje snorker hun også.
Nei, men hun snakker i søvne.
Hvordan vet du det?
Jeg har hørt det.
Gi meg noe å drikke.
Vi har bare øl.
Øl?
Jeg visste ikke at du serverte frokost.
-Jeg kan ikke se på. -Jeg kan ikke la være.
Vil du ha litt selv?
En høflig herremann bør holde en kvinne med selskap.
Det hadde ikke vært riktig med deg her.
Er du blyg? En stor, voksen mann?
Tout de suite. Julie er tørst.
-Vi elsker deg, Sophie! -Vi elsker deg, Sophie!
For min fyrstes helse, frue.
Bravo!
Så...
Kyss skoen min.
Denne delen er med i stykket.
-Kyss den! -Ja! Kyss den!
Det virker som om noen var sulten etter moo sko med svin!
Og dessverre gikk jeg akkurat fra stallen.
Ikke vær redd, etter stallen vasket jeg dem... i toalettet.
Slå den, du!
Her forleden stod jeg hos kyrne,
og en av gårdsarbeiderne prøvde å melke meg!
Min forrige ektemann kysset aldri skoen min,
men han stakk stadig foten i munnen!
Det er så skittent her på landet.
Klærne mine er så skitne.
Hvor skitne er de?
Klærne mine er så skitne at vaskebrettet trenger vaskebrett!
Greven er tilbake.
Mener du grev Dracula? Var det han du fikk det store sugemerket fra?
Det var ikke fra meg!
Ja vel, folkens, vi nærmer oss sluttstreken, tror jeg.
Alle er triste, jeg går for å dø, bla, bla, bla, slutt.
Vi ses!
Susie, vent!
Ja!
Takk!
Tusen takk!
Nå har dere utløst allergiene til Sophie.
Takk!
Jeg hater deg! Teateret hater deg!
Sophie!
Stopp, for faen!
Sophie! Stopp, for faen!
Hei! Jeg har noe du kan prøve å slå!
Hva i helvete skjedde akkurat?
For jeg vet at du ikke akkurat saboterte den produksjonen.
Jeg vet at jeg må ha spist utgått ost eller en hasj-brownie og hallusinert
at på Broadway-premieren din
valgte du å kaste alt i dass.
Hva snakker du om? Dette er din feil!
Min feil?
Jeg er USAs største komiker,
og du valgte å droppe det og få meg til å spille teater.
Spille! I denne farsen av et stykke!
Jeg hadde aldri engang hørt om Strindberg før jeg traff deg!
Du skulle ha stanset meg! Du er manageren min!
Du ga Harry Drake sparken fordi han hindret deg
i å oppføre Strindberg, din gærning! Husker du det?
Akkurat slik han hindret Jerry Lewis i å oppføre A Raisin in the Sun.
Det er det gode managere gjør.
Søren heller, Sophie!
Du ba meg ordne det så du fikk sjansen,
jeg ordnet det, og du feiget ut. Du fikk panikk.
Hvordan våger du!
Jeg tok en sjanse for deg. Bernie tok en sjanse for deg.
Investorene tok en sjanse for deg.
Den jævla tennis-spillende drittsekken Milken tok en sjanse for deg!
Vi fikk Gavin Hawk til å spille sammen med deg!
Dere konspirerte mot meg.
Ring Bellevue. Be dem ta med en håv.
Spesielt du.
Hvorfor, Sophie? Hvorfor skulle jeg det?
For hennes skyld.
Du prøvde å heve henne ved å felle meg.
-Nå går vi. -Snur du ryggen til meg?
Ja, jeg snur ryggen til deg.
For du er bare en bedrager.
Med geleen din og den hovne butleren din og sitronbåtene dine.
Og vet du hva som virkelig er sørgelig?
Du kunne klart det.
Jeg så deg øve hver dag, og du var flink.
Faen heller, du var fantastisk.
En fantastisk forbanna seriøs skuespiller.
Og du hadde alt for hånda.
Alt du trengte, var mot nok til å gjennomføre,
men det hadde du ikke.
Du falt sammen som et korthus.
Harry visste det.
Visste hva?
At du ikke hadde det som skulle til for å lykkes på Broadway.
Han var ikke en idiot. Han visste det.
Og jeg trenger ikke felle deg for hennes skyld.
Du er ikke konkurransen hennes.
Du er ikke engang på samme nivå.
Hun er modig.
Det er forskjellen på Midge Maisel og den store Sophie Lennon.
Du er en stjerne, enn så lenge,
men hun blir en pokkers legende.
Og jeg skal slippe løs de jævla fuglene så snart jeg kommer hjem!