‫מרים! יש גבר בטלפון.‬
‫איזה גבר? מי זה?‬
‫גבר מרושע, גבר עצבני.‬
‫הוא אומר שאם את לא ברכבת התחתית בעוד עשר דקות, את תאחרי.‬
‫מה השעה?‬
‫"שתעלה את התחת שלה על הרכבת המזוינת!"‬
‫וזה אחד מהדברים הנחמדים שהוא אמר.‬
‫תגידי לו שאני באה.‬
‫מה אני, המזכירה שלך?‬
‫אני באה!‬
‫- והוא חשב שאני גבר. - מי בשירותים?‬
‫- למה לכל הרוחות... - מויש, צא מהשירותים!‬
‫...שהוא יחשוב שאני גבר?‬
‫אני באה, סוזי! אני באה! אגיע בזמן, אני מבטיחה!‬
‫סוזי? מי קורא לבן סוזי?‬
‫ידיים! מרפק! רגל! לקס? ידיים!‬
‫קדימה!‬
‫סליחה. אני עוברת! בוקר טוב!‬
‫- בדיוק בזמן. - אמרתי לך!‬
‫- בוקר טוב, חבר'ה. - הי, איירין!‬
‫בואי נעשה בדיקת מיקרופון.‬
‫בדיקת מיקרופון.‬
‫- בסדר מבחינתי, דיקי. - בואו נעשה את זה. מההתחלה, מידג'.‬
‫- עקרת בית? - אלא מה?‬
‫מקליטים.‬
‫"לפורד פרמוס יש את הדילים הטובים בעיר.‬
‫"הם כל כך טובים שאפילו אני מבינה את החיסכון, ואני אישה!"‬
‫מושלם. הבא.‬
‫"עם עדינות טבעית וטעם לוואי נהדר,‬
‫"יותר אימהות בהיריון מעדיפות סיגריות פאל מאל‬
‫"על פני כל מותג אחר."‬
‫הם יכולים להוכיח את זה?‬
‫אין לי מושג. הבא.‬
‫"רוצו לקנות גרביונים שאף פעם לא נקרעים בסייל הניילון של בי. אלטמן. נגמר בחמישי."‬
‫עבדתי בבי. אלטמן.‬
‫לא אכפת לי. הבא.‬
‫"נעלי האחים בל פותחים חנות חדשה בסטטן איילנד.‬
‫"ואנחנו פותחים עם פיצוץ!"‬
‫- לעזאזל! - סליחה.‬
‫לא אמרו לי שיהיה בלון!‬
‫זה ממש דפוק, דיקי! אזהרה קטנה בפעם הבאה!‬
‫הבלון הגדול ליד הראש שלה לא היה רמז?‬
‫אני צריכה רגע.‬
‫היא צריכה רגע עכשיו, דיקי. זה ממש מטריד.‬
‫אלוהים, היא כל כך עדינה.‬
‫- עבודה נהדרת. - תודה, אדוני.‬
‫תחתמי פה.‬
‫יש לי עוד משבצת לעקרת בית ב-12:30. את מעוניינת?‬
‫ניקח את זה. חמישה דולרים. אפשר לפרוש עכשיו.‬
‫זו קבלנות. עושים הרבה, מרוויחים הרבה.‬
‫- קדימה. - נתראה, חבר'ה.‬
‫נתראה ב-12:30. ואל תאחרו!‬
‫קדימה.‬
‫זוזי!‬
‫אולפן ב'!‬
‫מידג' מייזל, כאן למשבצת של תשע.‬
‫נחמד ומדויק. הנה התסריט.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫זו פרסומת לעסק בברונקס.‬
‫- אני משחקת בת ארבע? - אני מניח.‬
‫למה לא פשוט הבאת בת ארבע?‬
‫הן לא יודעות לקרוא. תבדקי את המיקרופון.‬
‫אחת-שתיים, אחת-שתיים, אני ילדה קטנה.‬
‫הנה המקור הבא לסיוטים שלי.‬
‫זו רק את היום. נמלא את החלק של האבא אחר כך.‬
‫הבנתי.‬
‫מקליטים.‬
‫"תראה את זה! אני רוצה את זה."‬
‫נשמע טוב. שורה הבאה?‬
‫"זה כל כך גדול, אבא." רגע.‬
‫- מה? - זה פורנו?‬
‫- זה לא פורנו. - זה נשמע כמו פורנו.‬
‫זה לא פורנו. תמשיכי. מהשורה האחרונה.‬
‫"זה כל כך גדול, אבא. אני רוצה ללקק את זה." זה פורנו!‬
‫זה בבירור פורנו.‬
‫לא, תראי, היא ילדה שיצאה עם אבא שלה. הוא קונה לה חטיף גלידה.‬
‫- בבית בושת. - לא בבית בושת.‬
‫- זה פורנו. - זה לא פורנו!‬
‫היי, אלו המתחרים שלי!‬
‫זו קבלנות, דיקי! עושים הרבה, מרוויחים הרבה!‬
‫12:30, אל תשכחי!‬
‫- ידיים! - אבזם חגורה!‬
‫- ריח פה. - עקב!‬
‫טונה?‬
‫- מרפק. - כובע.‬
‫- מונית? - מונית.‬
‫- פלוץ. - ידיים.‬
‫היי, זה 2.20 דולר.‬
‫חכה לנו!‬
‫"רך ועדין, כל כך נוח וכל כך קל לסחוב.‬
‫"אספקה לחודש נכנסת בקלות לתיק.‬
‫"אז נסו את פורסטס, גבירותיי. אף אחד לא יידע מי בא לבקר."‬
‫יופי. תודה, גב' מייזל.‬
‫על לא דבר.‬
‫תודה, סוזי.‬
‫אני רק צריכה את הצ'ק.‬
‫הצ'ק? חשבתי שהבנת איך השכר יעבוד.‬
‫- אני אפתח את הדלת. - אני אפתח את הדלת.‬
‫אמרת לכולם שקל לסחוב את הדברים האלה.‬
‫לפרוטוקול, הם לא אמרו דבר על תשלום בטמפונים.‬
‫אספקה לכל החיים.‬
‫הם היו עושים את זה לגבר?‬
‫הם היו משלמים לו במה ששווה ערך לטמפון לגבר?‬
‫לגברים אין משהו שווה ערך לטמפון. גברים מסריחים!‬
‫יש לנו מספיק ל"רוקטס" עד לגיל המעבר.‬
‫אני אסדר את זה. בטח יש לדברים האלה ערך ברחוב.‬
‫את לא מוכרת טמפונים ברחוב.‬
‫אעשה מה שצריך לעשות.‬
‫מרכז העיר, נהג.‬
‫- אני גוועת. - סליחה.‬
‫- אוכל. - אחר כך.‬
‫תיזהרו. אנחנו עוברות.‬
‫מידג', זה פיט דראמונד.‬
‫הוא הבעלים של פיט שירותי קבורה בברוקלין.‬
‫וזו גב' דראמונד.‬
‫נעים להכיר, מר דראמונד. גב' דראמונד.‬
‫- כנ"ל. - נעים להכיר אותך.‬
‫היי, אני מניחה שאת כבר לא זקוקה לזה?‬
‫פיט כתב את הפרסומת. אתן לו להגיד לכם מה הוא מחפש.‬
‫נהדר.‬
‫מדובר בבעל ואישה שמתמודדים עם מוות של אדם אהוב.‬
‫זה נושא כל כך רגיש,‬
‫והמשחק שלכם צריך לשקף את הרגישות הזו.‬
‫בהחלט.‬
‫זה הנושא הכי רגיש שיש.‬
‫בואו ננסה אחד.‬
‫- מקליטים. - מתי שתרצו, חבר'ה.‬
‫"אבא מת."‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫אני יודעת, פשוט משום מה זה נראה לי מצחיק.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫- שננסה שוב, מידג'? - בהחלט.‬
‫"אבא מת והוא היה הגיבור שלי."‬
‫"גם שלי. מה נעשה? זה זמן כל כך מבלבל."‬
‫"בואי נתקשר לפיט שירותי קבורה."‬
‫"רעיון טוב. הם יכינו שולחן לאב..."‬
‫אני מצטערת. זה לא אמור להיות מצחיק?‬
‫זה לא אמור להיות מצחיק, מידג'.‬
‫זה על איש שנפטר.‬
‫אני מצטערת. זה ממש לא מכובד. אני בסדר. בואו ננסה שוב.‬
‫תתחילו מלפני כמה שורות.‬
‫עדיין מקליטים.‬
‫"בואי נתקשר לפיט שירותי קבורה."‬
‫"רעיון טוב. הם יכינו שולחן לאבא."‬
‫"והם יבואו אליך, היכן שלא תהיה."‬
‫"זה כל כך מנחם לדעת שאבא... ינוח על משכבו אצל פיט."‬
‫בואו ניקח הפסקה.‬
‫דלת!‬
‫"גבירותיי, הישארו בכושר ורזות בדרך הקלה, עם אמפטמינים,‬
‫"הדרך הנעימה ביותר להפחית במשקל."‬
‫וקאט. עבודה נהדרת, מידג'.‬
‫היי, יש לך כאלה?‬
‫אוכל?‬
‫אוכל.‬
‫טוב, השבוע נרוויח בערך מה שהרווחנו בשבוע שעבר, 35 דולר בערך.‬
‫לא רע.‬
‫ברוטו. נטו, אוכל ומוניות עלו לנו חצי מזה.‬
‫למה את מסתכלת עליי? גם את אוכלת.‬
‫- בלי מוניות יותר. - סוזי.‬
‫- הן מחסלות את הרווח. - המונית היום הייתה רעיון שלך.‬
‫וזה היה רעיון גרוע. בלי מוניות יותר.‬
‫בלי מוניות אגיע דוחה ומזיעה.‬
‫זה רדיו מזוין. זה לא משנה איך את נראית.‬
‫אבל ארגיש רע. ואם ארגיש רע, ישמעו את זה בקול שלי.‬
‫טוב, אבל אנחנו לא יכולות להפסיד כסף על זה.‬
‫זה אמור להחזיק אותנו עד שנחזור למסע.‬
‫מה שבתקווה יקרה בקרוב.‬
‫שי בולדווין מצא לו זמן להרגיש תשישות.‬
‫הבחור אפילו לא שורך לעצמו את השרוכים.‬
‫כמה מותש הוא יכול להיות?‬
‫לא יודעת. הלחצים של להיות כוכב, אני מניחה.‬
‫עברו חודשיים. הוא אמור להיות בסדר עכשיו.‬
‫צריך קטשופ. כבר חוזרת.‬
‫שבת, ניקל על הטייגרס,‬
‫ודיים אחד על הקרדינלס ואחד על הרד סוקס.‬
‫- הקרדינלס והרד סוקס? - כן.‬
‫- את יודעת שהן משחקות זו נגד זו? - אני יודעת.‬
‫- את מהמרת נגד עצמך. - יש לי שיטה.‬
‫לכולם יש שיטה.‬
‫שלי עובדת. חייבת ללכת.‬
‫- קדימה. - מה קרה לקטשופ?‬
‫שיניתי את דעתי. קחי את זה לדרך.‬
‫"פארקר מייצרים עטים בגודל נשי לידיים הנשיות שלי."‬
‫בסדר.‬
‫"הפרחים בפליישמנ'ז אף פעם לא נבולים.‬
‫"תסמוך עליי, היא מצפה למשהו רענן."‬
‫בסדר.‬
‫"טופנטי'ז היא הקתדרלה של המסעדות.‬
‫"אנחנו מפורסמים בבשר החזיר שלנו."‬
‫- בסדר. - סיימת, מידג'.‬
‫גברת מייזל המופלאה‬
‫לא רצינו לעזוב את התיאטרון. אף אחד לא רצה.‬
‫צפנו הביתה, כמו פרחי שן הארי שצפים על האיסט ריבר.‬
‫- בוקר טוב, כולם. - בוקר טוב.‬
‫בדיוק סיפרנו להורים שלך על המופע הנפלא שראינו אתמול בערב.‬
‫- "ביי ביי בירדי". ראית? - שמעתי על זה.‬
‫זה מרהיב. יצירת מופת.‬
‫כל כך הרבה מלודיות נהדרות, והן כל הזמן בראש שלי.‬
‫אני לא חושב שזו אחת מהן, אבל באמת יש להם שירים יפים.‬
‫נשמע נחמד מאוד.‬
‫והשחקנית ההיא. צ'יטה ריברה.‬
‫מוישה.‬
‫מזל שאני לובש את המכנסיים רפויים באזור המפשעה. אתה מבין?‬
‫לצערי.‬
‫אבל זה בטח לא כוס התה שלך, נכון, אייב? "ביי ביי בירדי"?‬
‫אני לא יודע דבר על המופע, מויש.‬
‫כן, אבל אני מכיר אותך.‬
‫ואני יודע שלא תאהב את "ביי ביי בירדי"‬
‫כי "ביי ביי בירדי" מבדר.‬
‫אני לא יודע דבר על המופע.‬
‫טוב, זו יצירת מופת.‬
‫אני בטוח שזו יצירה של משהו.‬
‫הערב אנחנו הולכים לסרט. הוא אמור להיות חמוד. "היכן הבנים?"‬
‫אני אומר לך היכן הבנים.‬
‫מחוברים לדבר שהצדיע לצ'יטה ריברה ב"ביי ביי בירדי" אמש.‬
‫אתם יוצאים הרבה לבלות לאחרונה.‬
‫תמיד נחמד לצאת החוצה, בהתחשב בצפיפות פה.‬
‫נעזוב בקרוב, מויש, אני מבטיחה.‬
‫גם אני, מויש. זה באמת רק זמני.‬
‫תראי, אנחנו בסדר עם מה שקורה כאן. אנחנו משפחה.‬
‫אבל אבא שלך, הוא עקשן.‬
‫הצעתי לשלם דמי מפתח לדירה בשבילם,‬
‫אבל הוא לא מוכן.‬
‫אנחנו לא צריכים את הכסף שלך, מויש.‬
‫הרגע פיטרת את המשרתת שלך מזה 20 שנה,‬
‫ובכית כשעשית את זה. ראיתי אותך בוכה.‬
‫אני לא צריך את הכסף שלך כי בדיוק סיימתי‬
‫את חישובי סוף הימים של אייב ורוז שלי.‬
‫עכשיו משסיימתי, נוכל למצוא מקום,‬
‫להחזיר את זלדה במשרה חלקית ונהיה בסדר.‬
‫אני מפחדת לשאול.‬
‫הוא עבד על זה כל כך קשה. תסביר, אייב.‬
‫זה פשוט למדי.‬
‫חישבתי את תשלומי הפנסיה והביטוח הלאומי הצפויים שלנו,‬
‫השוויתי אותם להוצאות שלנו, התאמתי לאינפלציה,‬
‫וחישבתי את מספר השנים שאני ואימא שלך יכולים לחיות.‬
‫"יכולים לחיות"?‬
‫- עבורי זה גיל 67. - אבל אתה בן 62, אז...‬
‫- אני צריך למות בעוד חמש שנים. - זה מורבידי.‬
‫אני יכולה לחיות עד גיל 69. בהנחה שלא אפגע על ידי אוטובוס.‬
‫עכשיו, כמובן שאם אמות מוקדם, נגיד בגיל 65,‬
‫אז אפשר להוסיף את השנתיים האלה לאימא שלך.‬
‫אז אוכל לחיות עד גיל 71.‬
‫בכל מקרה, אני צריך למות עד 1965.‬
‫אם אתה צריך עזרה...‬
‫קו הבסיס השלישי, שורה חמישית. המקומות הכי טובים שאי פעם היו לך.‬
‫מה עשיתי שזה מגיע לי?‬
‫מה עשית? הצלחתי לתפוס אותך‬
‫אחרי שהצעתי אותם לשישה אנשים אחרים שוויתרו.‬
‫זה נוגע לליבי. באמת.‬
‫היי! הנה הוא. שמעתי שאתה לן פה.‬
‫רק לזמן הקרוב, דוני.‬
‫- הזמן הקרוב? שמעתי חודשיים. - אבל הוא בבית כל הזמן.‬
‫בשביל הילדים. אני שם כדי להשכיב אותם לישון,‬
‫אני שם כשהם קמים, אני שם בכל ארוחה, אפילו חטיפים.‬
‫פשוט כשאימוג'ן הולכת למיטה, אני בא לפה והולך למיטה.‬
‫עם ג'ואל? זה מוזר.‬
‫לא במיטה שלו. במיטה הזו.‬
‫עם איתן? זה מוזר יותר.‬
‫לא כשאיתן פה.‬
‫כשהוא פה, אני מניח בד על הרצפה‬
‫ומכין כרית מבדים.‬
‫- גם זה מוזר. - אני לא יכול להמשיך להסביר, דוני.‬
‫הם יסדרו את העניינים בקרוב, דון. זו הנקודה.‬
‫בקרוב.‬
‫אני מקווה. כי זה מוזר.‬
‫צריך להביא פחם לברביקיו שלנו הסופ"ש. נתראה הערב, ג'ואל!‬
‫כן, נתראה, ארצ'!‬
‫למקרה שתהית, זו הסיבה שהיית השיחה השביעית שלי.‬
‫ג'ואל?‬
‫- מה קרה? - הוא נכנס ישר עם הראש בצינור.‬
‫הוא היה שם, ברור כשמש, כמו תמיד,‬
‫והוא נכנס ישר לתוכו.‬
‫- כמה חזק פגעת? - אני מת?‬
‫- לא. - אז לא חזק מספיק.‬
‫- קדימה, בוא נעמיד אותך. - לא עשיתי כלום.‬
‫מה?‬
‫בלילה שהיא זרקה אותי מהבית.‬
‫היית שם. לא עשיתי כלום.‬
‫ולא רק כי נתת לי אגרוף בפנים.‬
‫אני יודע, ארצ'.‬
‫אני אוהב אותה, ג'ואל.‬
‫אני אוהב את אימוג'ן כל כך. אני מתגעגע אליה.‬
‫אמרת לה?‬
‫כל כך קר בינינו. אני לא יכול.‬
‫זה ישתנה.‬
‫היא הייתה הראשונה שלי.‬
‫מעולם לא הייתה אף אחת אחרת.‬
‫- מעולם? - מעולם.‬
‫זה מוזר.‬
‫אתה יכול לעזור איכשהו?‬
‫אביא מים.‬
‫- היא תתעשת. - היא לא.‬
‫היא כן. היא גם מתגעגעת אליך.‬
‫דיברת איתה? מידג' דיברה איתה?‬
‫לא, אבל מובן שהיא מתגעגעת.‬
‫נתראה הערב.‬
‫אחרי שאקריא לילדים סיפור.‬
‫אכין לנו תה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, צ'סטר.‬
‫נשמע שישנת טוב.‬
‫נחרתי?‬
‫או שנחנקת. בכל מקרה, אהבתי את זה.‬
‫איך אתה רוצה את הביצים שלך היום, צ'סטר?‬
‫נאות.‬
‫טוב, ג'קי, קודם כול, איך לעזאזל חשבת שלסבלט לאדם אחר‬
‫בזמן שלא הייתי פה זה בסדר? אני לא יודעת.‬
‫דבר שני, עשית סב-סבלט לבחור שעוקב אחריי.‬
‫הוא לא אמר שהוא מכיר אותך.‬
‫חשבתי שזה יפיל את העסקה. איקס.‬
‫הלו?‬
‫אני מתרגשת.‬
‫סופי, הי.‬
‫לא מתרגשת כמו שהייתי כשעשיתי שלישייה‬
‫עם וינסנט פרייס ואתל מרמן, אבל קרוב.‬
‫נהדר.‬
‫- תפתחי את הדלת. - לפתוח את הדלת?‬
‫שלחתי לך משהו סמלי.‬
‫ג'קי, תפתח את הדלת.‬
‫אני חושבת שתאהבי אותן.‬
‫חיפשתי וחיפשתי ובסוף מצאתי את הזוג המושלם.‬
‫- אלוהים אדירים. - מה זה?‬
‫ציפורים מזוינות.‬
‫קיבלנו את הציפורים.‬
‫זה בית ללא חיות.‬
‫הציפורים שרות, כפי שאת הענקת לי את מתנת השירה‬
‫ואפשרת לקול שלי להמריא בחופשיות.‬
‫זה באמת לא היה הכרחי.‬
‫- זה לא הוגן אם היא תוכל לשמור אותן. - אני אטפל בזה.‬
‫תראי, לצ'סטר היה חתול אבל לא הסכמתי לזה,‬
‫והוא לא מצא מישהו שייקח אותו, אז הוא היה חייב להטביע אותו בנהר ההדסון.‬
‫קראת את המאמר של וולטר וינצ'ל אתמול בערב? על ההתרגשות מסביב ל"העלמה יוליה"?‬
‫לא. זה נהדר. הוא כתב שיש התרגשות?‬
‫אני לא יודעת למה לקח לי כל כך הרבה זמן לחזור לשחק.‬
‫את הדבר האמיתי, סופי. עשית את זה.‬
‫וגם את, ציפור קטנה שלי.‬
‫אראה אותך בערב הפתיחה.‬
‫ואנחנו נקוד את הקידה יחד.‬
‫ובאנחנו, אני מתכוונת לאני.‬
‫נתראה בערב הפתיחה. ביי.‬
‫אני גם הולך לערב הפתיחה של "העלמה יוליה".‬
‫אתה לא!‬
‫תראי את זה.‬
‫מה?‬
‫שם, על הרצפה.‬
‫- זה דולר? - אני חושב.‬
‫לא רואים את זה כל יום.‬
‫הטיפש המסכן יתגעגע לזה כשהוא יבין שהוא איבד את זה.‬
‫- לא יודעת, זה רק דולר. - כן, זה רק דולר.‬
‫רחוב 59, כיכר קולומבוס...‬
‫זו התחנה שלי. נתראה במוסד הפסיכיאטרי.‬
‫מהר, לפני שהדלתות ייסגרו.‬
‫ניתן לבצע מעבר בין הקווים השונים.‬
‫התה שלך, גב' וייסמן.‬
‫ורוגלך משמש על חשבון הבית.‬
‫זכרת. תודה, דרלה.‬
‫את לא באה הרבה כמו פעם, גב' וייסמן.‬
‫כן, טוב, החלטנו לוותר על הדירה שלנו.‬
‫כל כך גדולה, כל כך קרה.‬
‫אז עכשיו אנחנו בבית נהדר בפורסט הילס. את מכירה?‬
‫זה בקווינס, נכון?‬
‫כן. זה בקווינס.‬
‫הנה, דרלה.‬
‫אשלם עכשיו כדי שתוכלי להמשיך בעבודה שלך.‬
‫- אביא לך עודף. - תודה.‬
‫רוז וייסמן? איזו זרה.‬
‫שלום, קורין. מה שלומך?‬
‫אני בסדר. ואת?‬
‫אסטריד ילדה.‬
‫- ילד או ילדה? - הברית שלו מחר.‬
‫מתי התראינו בפעם האחרונה?‬
‫לא מאז האסון עם בנג'מין.‬
‫הם היו כל כך קרובים.‬
‫כן. כל כך קרובים.‬
‫אלוהים, כולנו היינו בהלם.‬
‫בנג'מין אטנברג, הגביע הקדוש של הרווקים, מאוהב עד מעל הראש.‬
‫כל כך מהר. חתונה, בית.‬
‫בית? לו ולמרים?‬
‫מספיק גדול למשפחה. כל כך מהמם.‬
‫לא ידעתי.‬
‫טוב, אולי גם מרים לא ידעה.‬
‫אני מרגישה כל כך טיפשה.‬
‫למה?‬
‫אני זו שדחפה אותם להיות ביחד. כזה דבר טיפשי.‬
‫טיפשי? בבקשה. עם ההיסטוריה שלך?‬
‫איזו היסטוריה?‬
‫את זוכרת? את שידכת את הבן של הייפיץ עם הבת של פיינשטיין.‬
‫פשוט הצעת את זה בזמן משחק קנסטה ועכשיו יש להם שלושה ילדים.‬
‫זו הייתה פעם אחת.‬
‫בקטסקילס אמרת לשרה הלפרן לרקוד עם מל קליימן,‬
‫ועכשיו הם נשואים עם תינוק בדרך. והרשימה נמשכת.‬
‫באמת, קורין, כולם היו יריות באפלה.‬
‫אז את האנני אוקלי של השידוכים.‬
‫לו רק היית יכולה לעזור לשירה שלי.‬
‫היא עדיין רווקה?‬
‫היא רווקה זקנה.‬
‫קורין.‬
‫טוב, מה אפשר לעשות?‬
‫לפחות יהיה מישהו שידאג לי בזקנתי.‬
‫היה נחמד לפגוש אותך, רוז. תמסרי ד"ש לאייב.‬
‫אמסור.‬
‫הבן של הקצב.‬
‫סליחה?‬
‫מלווין גולדפרב.‬
‫הוא למד משפטים.‬
‫אבל אז הוא עבר לרפואה וטרינרית.‬
‫לא ידעתי.‬
‫ולבת שלך יש את כל החתולים ההם.‬
‫שישה. וכלב. וחזיר ננסי.‬
‫זה בא לך בטבעיות, רוז. אקח אותה לעשות קניות.‬
‫קורין?‬
‫כמה קומות? בבית של בנג'מין?‬
‫ארבע, לפחות. וחצר.‬
‫ועכשיו הוא עומד למכירה.‬
‫בהנחה. כל כך מהמם. ביי, רוז.‬
‫ביי ביי.‬
‫סיימון!‬
‫שלום.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫סיימון!‬
‫חכה! סיימון!‬
‫סליחה.‬
‫סיימון, חכה!‬
‫זה אני, אייב! חכה!‬
‫סיימון!‬
‫זה אייב וייסמן. חכה!‬
‫סיימון!‬
‫אייב. איזו הפתעה.‬
‫שלום, סיימון.‬
‫חשבתי שלעולם לא אתפוס אותך. אתה בכושר טוב מאוד.‬
‫אני משחק קצת סקווש. מה אוכל לעשות עבורך?‬
‫כלום. פשוט עשיתי סיבוב בקמפוס‬
‫לזכר הימים ההם, ובמקרה ראיתי אותך.‬
‫איזה מזל יש לי.‬
‫מה שלום המשפחה?‬
‫כולם בריאים כמו שור.‬
‫- אדוני? - ואשתך? היא בסדר?‬
‫בטח.‬
‫- אנחנו צריכים להיפגש, ארבעתנו. - אנחנו צריכים. באמת.‬
‫לפני 1965, אם אפשר.‬
‫אני חייב ללכת עכשיו, אייב.‬
‫אני לא רוצה לעכב אותך. רק רציתי להגיד שלום.‬
‫שלום.‬
‫ביי.‬
‫טוב, חבר'ה. בואו נפשיל שרוולים‬
‫ונראה אם נוכל להתמודד עם הזהויות הווקטוריות האלה.‬
‫אבי, למה אתה עובד על הקטע הזה עם סימן לוי-צ'יוויטה?‬
‫ספר לנו מה הייתה המחשבה שלך כאן.‬
‫שלום, כולם.‬
‫פרופסור וייסמן.‬
‫שלום, פרופסור וייסמן.‬
‫אני מקווה שאני לא מפריע, רק רציתי לקפוץ.‬
‫אבל לא ללמד?‬
‫נכון. לא ללמד.‬
‫תודה לאל.‬
‫כל כך טוב לראות את כולכם.‬
‫מה שלומכם?‬
‫טרומן, אתה נראה טוב. העור שלך, הוא כל כך חלק.‬
‫אני ישן נהדר מאז, טוב, הפעם האחרונה שראיתי אותך.‬
‫טוב לשמוע. שינה זה דבר חשוב מאוד.‬
‫- וקווין. - לאנס.‬
‫אתה עומד יפה.‬
‫- אני הולך לשיעורי איגרוף. - באמת?‬
‫כדי שאף אחד לא יציק לי שוב.‬
‫נפלא. לא הייתי רוצה שאף אחד יעשה את זה.‬
‫ואבי, אתה עדיין פה?‬
‫כן, אדוני.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אלו בחורים נהדרים, פרופסור.‬
‫לכולם מגיע מקום פה.‬
‫לכולם חוץ מלשישה.‬
‫ואני רק רוצה שתדעו,‬
‫כל החרדה שהתפשטה בחדר הזה,‬
‫כל הצרות שהיא גרמה,‬
‫זה היה בגללי.‬
‫אני גרמתי לכם להזיע.‬
‫אני גרמתי לכם להיות לחוצים.‬
‫אני גרמתי לכם לפריחה ולרוץ הביתה לאימא שלכם.‬
‫לפרוטוקול, לא רצתי. אני לא.‬
‫האגו שלי עמד בדרך.‬
‫לימוד הוא מעשה של נדיבות,‬
‫ואני הייתי קמצן.‬
‫אבל אני לא יכול להגיד שלא התגעגעתי לאושר שבדיון סוקרטי אתכם.‬
‫לעונג שמקבלים כשחווים מוחות צעירים ששואפים לאמת,‬
‫לפלא הייחודי הזה.‬
‫לאושר שבגילוי האישי,‬
‫עם החופש לעשות טעויות וללמוד מהן.‬
‫אבל אני חושב שהשינוי בקצב היה טוב בשבילכם.‬
‫אני רואה עכשיו שאני לא שייך לפה.‬
‫אתם שייכים לפה.‬
‫חוץ ממנו, ממנו, ממנו, ממנו, ממנו וממנו.‬
‫אשאיר את זה לך, פרופסור. אשאיר את זה לך.‬
‫- להתראות, פרופסור וייסמן. - להתראות, פרופסור וייסמן.‬
‫להתראות, פרופסור וייסמן.‬
‫תשמור על עצמך, אדוני.‬
‫להתראות, בחורים.‬
‫שיהיו לכם חיים שמחים.‬
‫"זה פשוט הסירופ הכי טעים בעולם כולו.‬
‫"תמזגו אותו על הפנקייק, הוופל, הלחם המטוגן,‬
‫"תלקקו את השפתיים ותבקשו עוד. סירופ פנקייק של קארו.‬
‫"זה כל כך טעים. כל כך טעים!‬
‫"כל כך טעים!"‬
‫וקאט. אנחנו מרוצים. מרוצים מאוד. תודה, גב' מייזל.‬
‫אין בעד מה.‬
‫היא עשתה עבודה מעולה.‬
‫תודה, תומאסון. אנחנו רק צריכות את הצ'ק ונלך לדרכנו.‬
‫הצ'ק? חשבתי שהבנת איך השכר יעבוד.‬
‫זה כבד יותר מהטמפונים.‬
‫אני חושבת ששלי דולף.‬
‫את חייבת לקרוא את החוזים.‬
‫קראתי את החוזה. זה לא היה בחוזה.‬
‫אני קומיקאית. מתי אחזור להיות קומיקאית?‬
‫- תפתחי את הדלת. - תפתחי את.‬
‫- זה נוזל לי בתוך המכנסיים. - אני אפתח.‬
‫שיט! יש לי סירופ פנקייק בתוך המכנסיים.‬
‫זה ישאיר כתם!‬
‫לעזאזל! הירכיים שלי נדבקות זו לזו.‬
‫"זה ממש מחוץ לכביש המהיר ואן ויק."‬
‫"אז אני בדרכי לחנות בגדי הגברים של לאדלו. הסטייל של מנהטן במחירים של ברוקלין."‬
‫וסיימנו. עבודה טובה, חבר'ה. תיכנסו פנימה.‬
‫זהו זה להיום.‬
‫הבחורה שלך פנויה מחר בערב?‬
‫היא לא תצא איתך, דיקי.‬
‫לפרסומת. פרסומת בשידור חי.‬
‫פרסומת בשידור חי? כיף. למה?‬
‫איזו פוליטיקאית מממנת אירוע רדיו בשידור חי‬
‫והיא רוצה גם פרסומות בשידור חי.‬
‫אישה שמתמודדת על תפקיד. אני אוהבת את זה.‬
‫היא רוצה אנשים שנשמעים כמו בעל ואישה מושלמים להקראת הפרסומת,‬
‫וחשבנו על שניכם.‬
‫- אני בפנים. - גם אני.‬
‫יש תשלום? ולא בטמפונים או בסירופ תירס?‬
‫- יש תשלום. - נעשה את זה.‬
‫- נתראה, חבורה. - ביי, חבר'ה.‬
‫- אל תשאירו את הסירופ. - שים אותו על הפנקייקים שלך.‬
‫הוא כל כך טעים!‬
‫קריאה לד"ר רוזנבאום. אנא גש למחלקת אורולוגיה.‬
‫ד"ר רוזנבאום למחלקת אורולוגיה, בבקשה.‬
‫שלום, מורין. מה שלומך ביום אביב נעים זה?‬
‫אתה מפגר בלוח הזמנים, ד"ר אטנברג.‬
‫זו לא התשובה הנכונה, מורין.‬
‫אני בסדר גמור, דוקטור.‬
‫זה יותר טוב. ואני מבטיח שאשלים את הפער.‬
‫אתה תמיד מבטיח.‬
‫בנג'מין.‬
‫גב' וייסמן?‬
‫שלום.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫בנג'מין, אני מרגישה כל כך חולה.‬
‫טוב שאת בבי"ח, בזה אנחנו מתמחים.‬
‫לא, בנג'מין, אני חולה מאשמה.‬
‫בקשר אליך ואל מרים. על שדחפתי אתכם להיות ביחד.‬
‫גב' וייסמן...‬
‫וגרמתי לך לפתח ציפיות ולהפוך את חייך,‬
‫וגרמתי לך לתכנן תוכניות שלא קרו.‬
‫בגללה. כי שידכתי לך אותה. הכול באשמתי.‬
‫לא, לא, גב' וייסמן.‬
‫לא הבנתי כמה השלב הזה שמרים עברה היה רציני.‬
‫- עניין הקומדיה. התזמון שלי היה רע. - את קשה מדי עם עצמך.‬
‫מרים פשוט לא הייתה הבחורה המתאימה לך.‬
‫היא הייתה מוזרה, כן, אבל יש מוזרה ויש מוזרה,‬
‫וחשבתי שאני יודעת איזו מוזרה היא, אבל מסתבר שלא.‬
‫רוז.‬
‫מידג' הייתה הסוג המוזר שמתאים לי.‬
‫באמת?‬
‫תראי, הייתי עם הרבה נשים.‬
‫- שמעתי. - לא ברמה מוגזמת.‬
‫- מובן שלא. - אבל מספיק שיהיה לי ניסיון.‬
‫הרבה ניסיון.‬
‫- אבל פחות מרבים אחרים. - אני בטוחה.‬
‫מה שאני מנסה לומר זה שאת לא צריכה להרגיש אשמה.‬
‫באמת?‬
‫מידג' התאימה לי. אני פשוט לא התאמתי לה.‬
‫אתה לא סתם אומר את זה?‬
‫עשית מעשה נחמד, רוז.‬
‫מעשה נחמד מאוד.‬
‫ומתוק מאוד מצידך שבאת לפה היום.‬
‫שיהיו לך חיים טובים מאוד, בנג'מין. אתה מוכן לעשות את זה?‬
‫כן.‬
‫בנג'מין, באמת קנית בית לשניכם?‬
‫כן, אבל אל תדאגי, אני עשיר מאוד.‬
‫זה לא עוזר.‬
‫אתה יכול לענות, אייב? זה בטח בשבילי.‬
‫אז למה שאתה לא תענה?‬
‫כי אני בחדר השני.‬
‫אז פשוט תבוא לפה ותענה בעצמך!‬
‫אני לא לובש מכנסיים!‬
‫- אני אענה. - תודה.‬
‫בית משפחת מייזל.‬
‫שלום, אני מתקשר לאייב וייסמן.‬
‫- אשר, זה אייב. - שלום, אייב.‬
‫זו הפתעה.‬
‫איזו הפתעה? שלחת לי את מה שכתבת כדי שאקרא.‬
‫זה היה לפני חודשיים.‬
‫חשבתי שזה היה חשבון.‬
‫אז סוף סוף קראת את זה?‬
‫כן, פעמיים.‬
‫- הלכת למחזה שלי. - נכון.‬
‫אמרתי לך בפירוש לא ללכת למחזה שלי.‬
‫אז תירה בי, אני מרדן.‬
‫ואז כתבת עליו. על המחזה שלי.‬
‫על המחזות האחרים שלי. עליי. הרבה מזה עליי.‬
‫הכול עליך.‬
‫אמרתי לך לא ללכת.‬
‫אשר, אתה היית במחזה הזה.‬
‫- חזור שנית? - הדמות הראשית שלך, הנגר.‬
‫דיברת דרכו. זה היה עוצמתי. זה ריגש אותי.‬
‫עכשיו, השחקן שראיתי עשה את הכול בלי חולצה.‬
‫בחירה טיפשית.‬
‫והוא ניסר קרש בזמן המונולוג. בקושי היה אפשר לשמוע את זה.‬
‫אלוהים, אני שונא שחקנים.‬
‫אבל כל העניין הזכיר לי מי אתה‬
‫ומה התיאטרון צריך להיות.‬
‫ברודוויי היום, היא מנוהלת על ידי רואי חשבון.‬
‫פחדנים. היא צריכה להיות יותר.‬
‫- לאנשים מגיע יותר. - אייב.‬
‫המחזה שלך הוא יצירת מופת.‬
‫"ביי ביי בירדי" זו לא יצירת מופת.‬
‫- היא כן! - תפסיק להקשיב, מויש!‬
‫אייב, קראתי את המאמר שלך.‬
‫אתה לא צריך להקריא לי אותו.‬
‫אני מצטער.‬
‫תראה, לפני שאנסה לפרסם אותו,‬
‫אני רוצה את הסכמתך.‬
‫זה חשוב. אתה חבר שלי.‬
‫אייב, זה מאמר נחמד,‬
‫אבל הוא פוגע קרוב מדי.‬
‫יש בו יותר מדי עליי. הפרטיות שלי קדושה,‬
‫- אתה יודע את זה. - אני יודע.‬
‫אז...‬
‫אני לא יכול לתת לך את הסכמתי. אני פשוט לא יכול.‬
‫אני מקווה שאתה מבין.‬
‫חבר ותיק, לכן שלחתי לך אותו. כדי לקבל את האישור שלך.‬
‫תודה.‬
‫- אנסה לפרסם אותו בכל מקרה. - מה?‬
‫אנשים צריכים לשמוע את הדברים האלה.‬
‫אז למה לעזאזל ביקשת את האישור שלי?‬
‫כי רציתי אותו. בטח לא יפרסמו אותו.‬
‫לא, אייב, זה מאמר טוב. יש בו נקודות חשובות, אולי הוא יתפרסם.‬
‫- אז אתה מסכים איתו? - לא אמרתי שלא,‬
‫רק אמרתי שאני מעדיף שהוא לא יתפרסם.‬
‫הוא בטח לא יתפרסם.‬
‫זה מאמר טוב, אולי הוא יתפרסם.‬
‫- אז אתה מסכים איתו? - לא אמרתי שלא.‬
‫זה בטח לא יקרה.‬
‫- אולי כן! הוא טוב! הוא טוב מאוד! - אז אתה אוהב אותו.‬
‫אנחנו מסתובבים במעגלים, אייב!‬
‫לא ביקשתי ממך לשקם את חיי.‬
‫אני יודע, אבל אני חייב לנסות.‬
‫הוא בטח לא יתפרסם.‬
‫זה מאמר טוב, אולי הוא יתפרסם.‬
‫- אז אתה חושב שהוא טוב? - לא אמרתי שהוא לא טוב.‬
‫הוא בטח לא יתפרסם.‬
‫סוזי מאירסון ושותפים.‬
‫חכי, בבקשה.‬
‫אתחיל לגבות על זה כסף.‬
‫סוזי מאירסון.‬
‫היי, סוזי, זו אני. ניסיתי לתפוס אותך.‬
‫טס. מה קרה?‬
‫זו אימא. היא במצב רע. ממש רע.‬
‫שיט. הלב שלה?‬
‫והריאות והכבד.‬
‫רוב הזמן היא אפילו לא יודעת מי אני.‬
‫אחותי, אני כל כך מצטערת.‬
‫היא צריכה השגחה 24 שעות ביממה, סוז, ואני צריכה לעבוד.‬
‫- אנחנו מדברות על בית אבות? - אנחנו מדברות על בית אבות.‬
‫היי, למדתי לשחות!‬
‫- אין מצב. אין סיכוי! - בפלורידה.‬
‫אני לא אסתר ויליאמס או משהו, אבל אני לא כל כך גרועה.‬
‫איבדתי את הבתולים בבריכת שחייה.‬
‫איבדת אותם בכמה מקומות שונים.‬
‫באולם הספורט של בית הספר, בקפטריה.‬
‫- בבית הכנסת. - תפסיקי לצחוק.‬
‫את תפסיקי לצחוק.‬
‫- ג'קי, תפתח. - אני לא המשרת שלך.‬
‫תסתכל במראה.‬
‫- טס, אני חייבת ללכת. - חכי, עוד דבר אחד.‬
‫רק שתדעי, ארטי מתעניין בבית של אימא,‬
‫ובעלי מדבר על להעביר את אימא שלו לשם‬
‫כי זה היה הבית של אימא שלנו‬
‫ומשום מה יש בזה היגיון או משהו.‬
‫- מה אמרת להם? - תתקשרו לסוזי.‬
‫וזהו זה. אדבר איתך מאוחר יותר.‬
‫תודה על כלום.‬
‫היי.‬
‫היי. איך אתה יודע איפה אני גרה?‬
‫אני יודע איפה כל הלקוחות שלנו גרים.‬
‫את חייבת 40 דולר.‬
‫- זה היום? - זה היום.‬
‫בסדר.‬
‫יש לי 30.‬
‫אני צריך 40.‬
‫ג'קי, אתה חייב לי 10 דולר. תן אותם לג'וניור.‬
‫נכון. יש לי שבעה, אבל צ'סטר חייב לי שלושה.‬
‫צ'סטר, אתה חייב לי שלושה דולר. תן אותם לג'וניור.‬
‫יש לי שניים.‬
‫אבל מוכר העיתונים חייב לי דולר.‬
‫- היי, קופ! - כן!‬
‫- אני צריך את הדולר! - בסדר, הנה.‬
‫תודה, קופ. הנה.‬
‫תודה, צ'סטר. הנה.‬
‫תודה, ג'קי. הנה.‬
‫קיבלתי. היי, זוכרת את השיחה שהייתה לנו על זה שאנחנו לא חברים?‬
‫- כן. - טוב, אם היית חברה שלי,‬
‫הייתי אומר לך שאם את צריכה להעביר דלי בשביל קצת כסף,‬
‫אולי הגיע הזמן להפחית קצת בהימורים.‬
‫אבל את לא חברה שלי.‬
‫מוישה! ברית קודם, אוכל אחר כך.‬
‫אני יודע, אני יודע.‬
‫אני לא רוצה שתעצבן את הרב.‬
‫הרב שמח מספיק שאני לובש מכנסיים.‬
‫אני לובש מכנסיים, רבי!‬
‫דודה קת'י! אני כל כך שמחה שיכולת לבוא. אל תפחדי.‬
‫צ'יפ! גרטה! היכנסו. אל תפחדו.‬
‫שלום. אתה לא מכיר אותי,‬
‫אבל מאמר שלי התפרסם ב"ניו יורק טיימס" היום.‬
‫בבקשה קח עותק. המילה הכתובה יכולה לשנות את העולם.‬
‫הדוד לוי. הבריאות שלך השתפרה?‬
‫יש לי עוד שני ניתוחים מתוכננים.‬
‫אולי זה יעזור. כתבתי מאמר ל"ניו יורק טיימס". תיהנה.‬
‫המילה הכתובה יכולה לשנות את העולם.‬
‫והחלמה מהירה, לוי.‬
‫אבא, אני יודעת שאתה גאה, אבל אתה חלק חשוב בברית של הנכד שלך.‬
‫- תחלק את העיתונים שלך אחר כך. - בסדר.‬
‫יש לי הודעה, כולם. תקשיבו.‬
‫אני יודע שזה יום עבודה וכולם רוצים להתחיל עם הברית של וייסמן.‬
‫אבל חסרים לנו שלושה אנשים למניין,‬
‫מה שאומר שאי אפשר להתחיל את התפילות.‬
‫אז אני חושש שניאלץ לחכות.‬
‫- נאסוף כמה יהודים, רבי. - אל תגיד, "לאסוף יהודים".‬
‫- אני יודע, זה נשמע רע. - קצת מדי בשבילי.‬
‫אין ממה לחשוש. כמעט כל הבנים עוברים מילה.‬
‫כלומר, אתה עברת, לא, בן הדוד ניקולס?‬
‫- בטח. - אני יודעת. הראית לי. הרבה.‬
‫- אני לא חושב שזה היה הרבה. - זה היה הרבה.‬
‫בכל מקרה, ההבדל היחיד הוא שזה לא בבית חולים,‬
‫אז הכלים לא בהכרח סטריליים.‬
‫והרופא הוא אדם שנקרא מוהל שאין לו שום הכשרה רפואית, לא.‬
‫אבל זה בסדר כי נותנים לילד יין, אז הוא שיכור.‬
‫ואתם יודעים מה מצחיק? היה לי חלום אמש שחתכתי גזרים,‬
‫וחתכתי את קצה האצבע שלי וירד המון דם,‬
‫ואז התעוררתי, וזה היה בסדר! אז...‬
‫טוב, יש לנו מניין! והבן שלי הוא זה שהצליח להשיג אותו!‬
‫תכירו את ג'ייקוב, חלבן יוצא מן הכלל ובן ישראל.‬
‫תודה, לוי פלדמן, על שהובלת את תפילת שחרית.‬
‫עכשיו, כפי שכולכם שמתם לב, אביו של הילד, נואה,‬
‫לצערנו לא איתנו היום.‬
‫הוא נקרא לחו"ל ברגע האחרון בעניין דחוף.‬
‫כן, אבל לא בשביל הסי-איי-איי או משהו. לא.‬
‫אבל הוא נתן לנו את ברכתו להמשיך, ואת זה נעשה עם ביטחון.‬
‫אני רוצה לקבל את פני את המוהל דיוויד רוזנבאום, שיתחיל את ברית המילה.‬
‫תודה, הרב קרינסקי.‬
‫- בוקר טוב, כולם. - בוקר טוב.‬
‫זה כבוד להיות פה היום.‬
‫אני מקווה שזה ילך יותר טוב מהפעם הקודמת.‬
‫אין דבר מצחיק במוהל משהק.‬
‫בפעם אחרת ישנתי לא טוב בלילה לפני‬
‫ואני מודה שהייתי קצת קצר רוח.‬
‫היו לנו מוהלים מצחיקים יותר, זה בטוח.‬
‫מי אתה חושב שיתעלף?‬
‫קל. הבחור הגבוה מאחור.‬
‫אני הולך על הבחורה בכחול.‬
‫אברהם וייסמן, תצטרף אלינו, בבקשה?‬
‫ואסטריד, אם תואילי בטובך?‬
‫כן. טוב.‬
‫איך ההרגשה, אייב?‬
‫לא האמנתי שיפרסמו את המאמר כל כך מהר.‬
‫כמעט בלי עריכה. זה נהדר.‬
‫התכוונתי לזה שאתה מחזיק את הנכד שלך.‬
‫גם זה טוב.‬
‫בואו נמשיך.‬
‫כן!‬
‫על החיים ועל המוות.‬
‫שלך לא נפלה, טכנית.‬
‫הורסי המסיבות תפסו אותה.‬
‫לולא תפסו אותה, היא הייתה נופלת כמו שק תפוחי אדמה.‬
‫הבחור שלי נפל לגמרי. אני ניצחתי.‬
‫- זה תיקו. תקבל תיקו. - אין מצב.‬
‫איך בחרת את השם, אסטריד?‬
‫טוב, שם ראשון חיים, על שם אבא של אייב,‬
‫ושם אמצעי כריסטיאן, על שם סבא שלי.‬
‫זה יוצא דופן. השילוב.‬
‫אפשר להביא לך משהו, מתוקה?‬
‫את יכולה לבדוק אם הגיע מברק מבחריין?‬
‫- אבדוק. - תודה.‬
‫היא באמת קראה לילד חיים כריסטיאן?‬
‫היא באמת קראה לו כך.‬
‫מי עוד היה עושה את זה חוץ מאסטריד?‬
‫סמי דיוויס ג'וניור. אבל זו הסיבה שאנחנו אוהבים אותה.‬
‫"ארצות הברית היא אי של חופש, הישגים ושגשוג.‬
‫"אין דבר בעל ערך גדול יותר מאשר דרך החיים האמריקאית שלנו."‬
‫די נדוש.‬
‫מה זה?‬
‫זו הפרסומת שאני עושה הערב.‬
‫היא בשידור חי, אז אני רוצה להיות מוכנה.‬
‫אתה רוצה לעבור על השורות איתי? תהיה בעלי.‬
‫פיליס שלאפלי.‬
‫כן, היא אישה. היא מתמודדת על תפקיד כלשהו.‬
‫קונגרס. באילינוי.‬
‫- אתה מכיר אותה? - כמובן.‬
‫פרסמו אותי ב"ניו יורק טיימס". זו לא אישה טובה.‬
‫למה?‬
‫היא מטורפת ימנית. היא התנגדה לניקסון.‬
‫נהדר. אנחנו לא אוהבים את ניקסון.‬
‫כי הוא חושבת שהוא יותר מדי שמאלני.‬
‫זה לא נשמע אמיתי.‬
‫היא גם אמרה שאייזנהאואר נבחר רק‬
‫בגלל מכתירי מלכים סודיים בניו יורק.‬
‫אני לא בטוח אם את יודעת לאיזה מוצא אתני‬
‫היא מתכוונת במילים "מכתירי מלכים" ו"ניו יורק",‬
‫אבל לאחד מהם בדיוק קיצצו חלק מהפין.‬
‫אז היא טיפשה.‬
‫היא לא.‬
‫לכן היא מסוכנת.‬
‫את עושה בשבילה פרסומת?‬
‫טוב... זו משכורת.‬
‫בסדר.‬
‫אם יהיה לך קול,‬
‫כדאי שתיזהרי עם מה שהוא אומר.‬
‫עם אלוהים לצידנו,‬
‫הארץ הזו תגבור על גלי האיום הסובייטי.‬
‫אני מסכים.‬
‫- פחות משתי דקות, איירין. - בסדר.‬
‫אז השידור הראשי מתקיים בהמשך המסדרון.‬
‫כשהם ייתנו לי את האות, הם יעבירו אותו אלינו.‬
‫נעשה את העניין שלנו, נקבל 90 שניות, ואז נעביר אותו חזרה.‬
‫כל כך מרגש. שידורים חיים הם הכי טובים.‬
‫בואו נבדוק את הסאונד.‬
‫זה ג'וני, אחת-שתיים, אחת-שתיים.‬
‫זה עובד. מידג'?‬
‫מידג'?‬
‫סליחה. אחת-שתיים, אחת-שתיים.‬
‫אני מניח שזה יספיק.‬
‫היא שתתה יותר מדי סירופ אתמול בערב? איפה האנרגיה?‬
‫היא תהיה ערנית בשידור, דיקי. אל תילחץ.‬
‫שישים שניות לשידור החי.‬
‫אז הרעיון הוא להישמע ממש מושלמים.‬
‫תחשבו על ילדים בלונדיניים עם נמשים, גדרות עץ, מסיבות גלידה.‬
‫- הם רוצים שתישמעו כמו... - אמריקה.‬
‫נכון. כמו אמריקה. שאלות?‬
‫- לא. - מצוין.‬
‫מידג'?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני מצטער. מה אמרת?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫האישה הזו, השלאפלי הזו. היא נוראית.‬
‫עצרתי בספרייה. קראתי עליה.‬
‫היא גזענית וסקסיסטית והיא משתמשת ביותר מדי ספריי לשיער.‬
‫- אני לא רוצה לדבר עבורה. - אני מצטער, מה היא אמרה?‬
‫זה לא הזמן הכי טוב להתבדח, מידג'.‬
‫הקומיקאים האלה מספרים בדיחות‬
‫ולפעמים הם לא יודעים איפה הגבול.‬
‫אני לא צוחקת. לא אעשה את זה, וגם אתה לא צריך.‬
‫- דיקי? - סוזי, עזרה, בבקשה.‬
‫מרים, תתקרבי למיקרופון ותגידי את המילים,‬
‫ואז אקנה לך כובע.‬
‫שלושים שניות, דיקי.‬
‫סוזי, יש לך מושג כמה האישה הזו נוראית?‬
‫אני חושבת שכולם נוראיים.‬
‫לא כמוה.‬
‫אבל היא משלמת לך, מה שגורם לי לאהוב אותה, אז תאמרי את המילים.‬
‫סליחה, אני פורשת.‬
‫חמש עשרה שניות, דיקי.‬
‫מרים, הרגע הקלטת פרסומת למכון עיסוי בניוארק.‬
‫את יודעת כמה מעשי אוננות משומנים קורים‬
‫באופן יומיומי במכון עיסוי בניוארק?‬
‫זה בקנה מידה אחר לגמרי. זה מעשה אוננות שמנוני ענק.‬
‫אני מתחילה את הספירה לאחור, דיקי. בחמש,‬
‫- ארבע, שלוש... - תזכורת, זה שידור חי!‬
‫- מרים. - שתיים...‬
‫"אמריקה, ארץ האפשרויות.‬
‫"מותק, את חושבת לפעמים על העולם שאת רוצה שילדינו יירשו?"‬
‫דברי, לעזאזל!‬
‫שיט!‬
‫"זה כל מה שאני יכולה לחשוב עליו‬
‫"כשאני מביטה בפניהם המתוקות והתמימות ועיניהם הכחולות והגדולות."‬
‫"אבל יש כל כך הרבה כוחות שמנסים לעשוק אותנו."‬
‫"אני יודעת, יקירי. כמו זרים וקומוניסטים‬
‫"שאפילו לא חושבים שאנחנו צריכים לתלות דגל אמריקאי מחוץ לבית הקטן שלנו."‬
‫"אין שום דבר רע בלהתגאות בכוכבים ובפסים.‬
‫"הנה, התקרבי, מותק."‬
‫"אני אוהבת כשאתה משפשף את האף שלי."‬
‫"ואין שום דבר רע בכך שתהיה לנו גאווה בעוצמה של ארצנו."‬
‫"בדיוק הסברתי הבוקר לטימי הקטן שהפצצה האטומית‬
‫"היא מתנה נפלאה שניתנה לארצנו על ידי אלוהים."‬
‫אלוהים אדירים, האישה הזו היא מפלצת!‬
‫זה מה שאמרתי.‬
‫מה לעזאזל קורה כאן?‬
‫נכון. בנוסף, המעברים נוראיים.‬
‫איירין!‬
‫"סיפרת גם לילדים שאי אפשר לתת‬
‫"למיעוטים מסוימים ממומנים היטב להחליט על עתידה של אמריקה?"‬
‫- מה לעזאזל? - איפה אנחנו?‬
‫אנחנו חייבות להתחיל לקרוא את החוזים האלה.‬
‫קראתי, לא היה כתוב שום דבר על זה‬
‫- שהאישה הזו היא השטן. - "סיפרת גם לילדים‬
‫"שאי אפשר לתת למיעוטים מסוימים ממומנים היטב להחליט על עתידה של אמריקה?"‬
‫"כן, סיפרתי, יקירי. אמרתי להם לצחצח שיניים‬
‫"ולא לאפשר שלמיעוטים מסוימים ממומנים היטב יהיה עתיד."‬
‫משהו כזה? אמריקה, כן!‬
‫אני מצטער, איפה אנחנו?‬
‫וסיימנו.‬
‫אז משלמים על זה במזומן או בצ'ק או בדגלים?‬
‫האישה הזו היא מפלצת.‬
‫כן, מצטערת, אימא, המקום הזה פשוט לא מתאים לכם.‬
‫אני עדיין לא מבינה איך היונה נכנסה.‬
‫אני מניחה שדרך חלון האמבטיה שתקוע ולא נסגר.‬
‫- מי זו? - זו סוכנת הנדל"ן, ג'ואן.‬
‫הי, גב' וייסמן. סליחה על היונה.‬
‫נמצא לך את הדירה המתאימה, אימא.‬
‫זו ניו יורק. יש מיליון דירות.‬
‫בסדר, ביי.‬
‫זה שוק קשה. במיוחד בטווח המחירים שלהם.‬
‫- אמשיך לחפש. - תודה.‬
‫גרתם במעלה הרחוב שם, לא? במספר 385?‬
‫- כן, בעבר. - כזה בניין יפה.‬
‫טוב, תגידי לאימא שלך שלא תדאג. נמצא משהו.‬
‫אגיד לה.‬
‫שיהיה לכם יום טוב, גב' ומר הולנדר.‬
‫- גב' מייזל, כל כך טוב לראות אותך. - הי, אנטוניו.‬
‫בדיוק אמרנו שאנחנו לא יכולים לאכול עוגיית חצי-חצי בלי לחשוב עלייך,‬
‫וכמה אנחנו מתגעגעים אלייך, לכל שבט וייסמן.‬
‫גם אנחנו מתגעגעים אליכם.‬
‫ג'רי, תראה מי זו.‬
‫- מה שלומך, גב' מייזל? - בסדר גמור, ג'רי.‬
‫מה נוכל לעשות בשבילך?‬
‫קח אותי לקומה התשיעית? זה יהיה בסדר?‬
‫כמובן. הקומה הישנה שלך.‬
‫- אני מרגישה קצת נוסטלגיה. - בואי איתי.‬
‫- אתה נראה בריא, ג'רי. - שחיתי.‬
‫- אתה שוחה? - רק פעם אחת.‬
‫יופי לך.‬
‫אחכה לך, גב' מייזל.‬
‫תודה, ג'רי.‬
‫זו הפעם השנייה שמעדתי על זה. תניח אותם בצד.‬
‫אני לא עושה את זה.‬
‫- אפשר לצפות בטלוויזיה, אימא? - אימא.‬
‫קארל! החדר שלך נראה כמו דיר חזירים!‬
‫קארל הוא חזיר.‬
‫שלום?‬
‫- אימא! - טוב, אל תגיד לסתום.‬
‫מה לא בסדר איתך היום?‬
‫אספור עד שלוש.‬
‫- אחת, שתיים, שלוש. - שתיים, שלוש.‬
‫אימא! תפסיקי!‬
‫אשאיר את שניכם פה בניו יורק.‬
‫אבא שלכם ואני נהיה במיזורי,‬
‫ואתם תקבצו אוכל ברחוב.‬
‫- לא! - אימא!‬
‫ואתה הולך לנוח, רונלד. תקבל את זה.‬
‫- אימא! - זו לא אופציה, רונלד.‬
‫- מידג'! - רונלד!‬
‫- רונלד! - מידג'!‬
‫- קדימה. - מידג'!‬
‫הבן שלך לא משתף פעולה.‬
‫הוא מתרוצץ עירום והאנשים ממול יכולים לראות!‬
‫למה הנכד שלי עירום?‬
‫זו שאלה לנכד שלך, אייב. יש לו רצון משלו.‬
‫אלוהים, הוא יתקרר. תתפוס אותו!‬
‫סיבנתי אותו, אז הוא כל הזמן מחליק לי מהידיים!‬
‫- תפסתי אותו! לא תפסתי אותו! - השכנים מסתכלים!‬
‫אנחנו צריכים לגבות על זה כסף! מידג'! אנחנו צריכים אותך!‬
‫מרים, תעצרי אותו בטרקלין!‬
‫מידג'!‬
‫שלום?‬
‫הפחדת אותי.‬
‫למרות שאני זו שאמורה להפחיד אותך.‬
‫פחות או יותר פרצתי לבית שלך.‬
‫זה בסדר. אני חושבת.‬
‫גרתי פה. בדירה הזו.‬
‫ההורים שלי גרו למעלה. גדלתי פה.‬
‫זה מתוק. זה מקום נהדר.‬
‫אני אתגעגע אליו. חבר'ה! בבקשה תפסיקו לצעוק.‬
‫את עוברת?‬
‫בעלי הוא חוקר והוא חי על מלגות.‬
‫אז אנחנו נוודים. בשבוע הבא אנחנו נוסעים לסנט לואיס.‬
‫- אימא! - טוב, רק נהייתם יותר רועשים!‬
‫אני מצטערת, אניח לך לנפשך. הידיים שלך מלאות.‬
‫לא, לא, תישארי אם את רוצה. תסתכלי עוד סביב.‬
‫אני לא תינוק!‬
‫אפשר לראות את המטבח?‬
‫- כולו שלך. - אימא!‬
‫רונלד הפיל את המנורה!‬
‫אבא שלך ישמע על זה!‬
‫לכו שניכם לחדרים שלכם ואל תשמיעו עוד ציוץ.‬
‫העלמה יוליה בכיכובם של גאווין הוק - סופי לנון‬
‫ברימור‬
‫סליחה, אני עוברת. לא, אל תקומי.‬
‫סליחה. על מה את מסתכלת?‬
‫איך הולך מאחורי הקלעים?‬
‫סופי פטפטה עם גאווין ומוירה.‬
‫נתתי לכל אחד בקבוקי ויסקי, איחלתי להם הצלחה.‬
‫עכשיו היא עושה את הרגע השקט המוזר שלה.‬
‫היא השאירה את הכלבים הנוראיים שלה בבית.‬
‫עד כה, הכול טוב.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫אני חושבת שאני מתרגשת. אני חושבת שזה מה שאני מרגישה.‬
‫יופי. עברת הרבה תלאות בשבילה, והצלחת לעשות את זה.‬
‫זה הערב שלך בדיוק כמו שהוא שלה. תיהני ממנו.‬
‫הערב העלמה יוליה מטורפת שוב. לחלוטין מטורפת!‬
‫אז חזרת?‬
‫לקחתי את הרוזן לתחנה‬
‫וכשחזרתי ראיתי את העלמה יוליה רוקדת עם האחראי על הציד.‬
‫ואז היא מיהרה אליי והציעה לי לרקוד איתה ואלס!‬
‫היא מטורפת!‬
‫וכך היא תמיד הייתה, אבל מעולם לא כמו בשבועיים האחרונים,‬
‫מאז שהאירוסים שלה בוטלו.‬
‫את יודעת מה קרה, כריסטין?‬
‫הם היו בחצר האורווה,‬
‫והיא אימנה אותו, כפי שהיא קראה לזה.‬
‫היא גרמה לו לקפוץ מעל לשוט שלה, איך שמלמדים כלב לקפוץ.‬
‫בפעם השלישית שהוא קיבל את השוט...‬
‫היי, דוכסית! שמעת על סוכריה נגד שיעול?‬
‫סוזי!‬
‫זה מחזה פאקינג על רמה!‬
‫עכשיו, מה יש לך טעים לאכול, כריסטין?‬
‫רק כליה שחתכתי מהעגל הצלוי.‬
‫יופי.‬
‫ז'אן, לא תרקוד איתי כשאסיים?‬
‫- כמובן. - אתה מבטיח?‬
‫מבטיח?‬
‫כשאני אומר משהו, אני עושה אותו.‬
‫ותודה על האוכל הטוב. הטעם היה טוב.‬
‫זה אמור לקרות?‬
‫בהחלט טוב מאוד, כריסטין.‬
‫הטעם היה טוב!‬
‫קדימה.‬
‫אחזור בעוד רגע.‬
‫אתה תמשיך בינתיים.‬
‫תגידי לי, האם זה כמעט מוכן, כריסטין?‬
‫יש סודות בין הגבירות, אני מאמין.‬
‫זה בשבילך, ז'אן.‬
‫איזה ריח נהדר יש לסיגלית הזו.‬
‫חצוף.‬
‫אז אתה מבין גם בבשמים?‬
‫ויודע היטב איך לרקוד. אל תציץ.‬
‫לא, לא, לא. לך מפה.‬
‫האם הגבירות רוקחות ציר מכשפות בחג היפוך הקיץ?‬
‫משהו שיגלה את העתידות שלנו ויוציא את כוכב המזל‬
‫שבו ניתן לראות את האהובה העתידית שלך?‬
‫אם אתה יכול לראות זאת, אז יש לך עיניים טובות מאוד.‬
‫היא אמורה להיות כל כך שקטה?‬
‫לא, את אמורה לשמוע את זה.‬
‫בוא לרקוד איתי, ז'אן.‬
‫הבטחתי לרקוד עם כריסטין הפעם.‬
‫כריסטין יכולה לרקוד עם מישהו אחר, גאווין.‬
‫היא אמרה "גאווין"?‬
‫שיט! שיט!‬
‫אני לא רוצה להיות גס רוח, אבל באמת שהבטחתי הבטחה.‬
‫עכשיו אני לא יכולה לשמוע אותו.‬
‫היא יכולה לרקוד עם מישהו אחר.‬
‫חזק יותר! חזק יותר!‬
‫היא יכולה לרקוד עם מישהו אחר, לא כך, כריסטין?‬
‫לא תיתני לי לשאול את ז'אן ממך?‬
‫הוא לא שלי כדי להשאיל, העלמה יוליה!‬
‫אם מדברים בכנות, האם כדאי שהעלמה יוליה‬
‫תרקוד פעמיים עם אותו בן הזוג?‬
‫אנשים יתחילו לדבר!‬
‫מה זה? איזה סוג של דיבור? למה אתה מתכוון?‬
‫הם נשמעים כמו סבא וסבתא שלי.‬
‫זה לא נראה טוב, להעדיף משרת אחד על פני השאר.‬
‫להעדיף? אילו רעיונות. אני מופתעת!‬
‫אני, גבירת הבית...‬
‫זה בסדר. היא רק מדברת חזק בשביל השורה האחרונה.‬
‫כן, של יאנקי סטדיום?‬
‫ואם אני רוצה לרקוד,‬
‫אני רוצה לרקוד עם מישהו שיודע להוביל,‬
‫כך שלא איראה מגוחכת!‬
‫לפקודתך, העלמה יוליה. אני עומד לשירותך!‬
‫- אל תראה זאת כפקודה! - פאק.‬
‫- פאק. - הלילה צריך לשכוח מדרגות!‬
‫כריסטין תהיה רעיה נעימה.‬
‫אולי היא גם נוחרת.‬
‫לא, היא לא, אבל היא מדברת בשנתה.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫שמעתי את זה.‬
‫תביא לי משהו לשתות.‬
‫יש לנו רק בירה.‬
‫בירה?‬
‫לא ידעתי שאתם מגישים ארוחת בוקר.‬
‫- אני לא יכולה להסתכל. - אני לא יכולה שלא.‬
‫אתה גם רוצה?‬
‫ג'נטלמן מנומס צריך לארח חברה לגברת.‬
‫זה לא יהיה הולם בנוכחותך.‬
‫אתה מתבייש? אדם בוגר וגדול כמוך?‬
‫מייד. יוליה צמאה.‬
‫- אוהבים אותך, סופי! - אוהבים אותך, סופי!‬
‫לחיי האדון שלי, גברתי.‬
‫בראבו!‬
‫עכשיו...‬
‫נשק את הנעל שלי.‬
‫החלק הזה הוא במחזה.‬
‫- נשק אותה! - כן! נשק אותה!‬
‫טוב, נראה שמישהו היה רעב לקצת נזיד נעל וחזיר!‬
‫ולמרבה הצער, בדיוק עזבתי את האורווה.‬
‫היי, אל תדאגו, אחרי האורווה שטפתי אותן... באסלה.‬
‫שימו את זה על הצלחת שלכם!‬
‫לפני כמה ימים ביליתי לי ליד הפרות,‬
‫ואחד מהחוואים ניסה לחלוב אותי!‬
‫בעלי הקודם מעולם לא נישק את הנעל שלי,‬
‫אבל תמיד הייתה לו רגל בפה!‬
‫כל כך מלוכלך כאן בכפר.‬
‫הבגדים שלי כל כך מלוכלכים.‬
‫כמה מלוכלכים?‬
‫הבגדים שלי כל כך מלוכלכים שלוח הכביסה שלי צריך לוח כביסה!‬
‫הרוזן חזר.‬
‫אתה מתכוון לרוזן דרקולה? משם ההיקי הגדול על הצוואר שלך?‬
‫זו לא הייתי אני!‬
‫טוב, חברים, אני חושבת שאנחנו קרובים מספיק לקו הסיום.‬
‫כולם עצובים, אני הולכת למות, בלה, בלה, בלה, הסוף.‬
‫נתראה!‬
‫סוזי, חכי!‬
‫כן!‬
‫תודה!‬
‫תודה רבה!‬
‫תראו, יש לכם קדחת סופי.‬
‫תודה!‬
‫אני שונא אותך! התיאטרון שונא אותך!‬
‫סופי!‬
‫תעצרי!‬
‫סופי! תעצרי!‬
‫היי! היי! יש לי משהו לצלחת שלך!‬
‫מה לעזאזל קרה הרגע?‬
‫כי אני יודעת שלא הרסת את ההפקה הזו הרגע.‬
‫אני יודעת שבטח אכלתי גבינה מקולקלת או בראוניז עם חשיש והזיתי‬
‫שבערב הפתיחה של הפרמיירה שלך בברודוויי‬
‫בחרת לזרוק הכול לאסלה.‬
‫על מה את מדברת? זו אשמתך!‬
‫אשמתי?‬
‫אני הקומיקאית הגדולה באמריקה,‬
‫והחלטת לזרוק את זה ולגרום לי לשחק.‬
‫לשחק! בפארסה המגוחכת הזו!‬
‫אפילו לא שמעתי על סטרינדברג לפני שפגשתי אותך!‬
‫היית צריכה לעצור אותי! את המנהלת שלי!‬
‫פיטרת את הארי דרייק כי הוא עצר אותך‬
‫מלעשות סטרינדברג, מטורפת! זוכרת?‬
‫בדיוק כמו שהוא עצר את ג'רי לואיס מלעשות את "צימוק בשמש".‬
‫זה מה שמנהל טוב עושה.‬
‫לעזאזל, סופי!‬
‫ביקשת שאמצא לך הזדמנות,‬
‫קיבלת הזדמנות, ואז השתפנת. הרסת את זה.‬
‫איך את מעזה?‬
‫הסתכנתי בשבילך. ברני הסתכן בשבילך.‬
‫המשקיעים הסתכנו בשבילך.‬
‫מילקן משחק הטניס האידיוט הסתכן בשבילך!‬
‫הבאנו את גאווין הוק שיככב לצידך!‬
‫כולכם קשרתם קשר נגדי.‬
‫היי, תתקשר לבי"ח בלוויו. תגיד להם להביא רשת.‬
‫במיוחד את.‬
‫למה, סופי? למה שאעשה את זה?‬
‫בשבילה.‬
‫ניסית להעלות אותה בכך שהורדת אותי.‬
‫- בואי נלך. - את הולכת ממני?‬
‫כן, אני הולכת.‬
‫כי את רק מתחזה.‬
‫עם הג'לי שלך והמשרת הסנוב שלך ופלחי הלימון שלך.‬
‫ואת רוצה לדעת מה הדבר העצוב באמת, סופי?‬
‫היית יכולה לעשות את זה.‬
‫צפיתי בך עושה חזרות כל יום והיית טובה.‬
‫לעזאזל עם זה, היית מעולה.‬
‫שחקנית רצינית ומעולה.‬
‫והכול היה שם, מונח בכף היד שלך.‬
‫וכל שהיית צריכה זה שיהיה לך האומץ לקחת את זה עד הסוף,‬
‫ולא עשית את זה.‬
‫התקפלת כמו חפיסת קלפים.‬
‫הארי ידע.‬
‫הארי ידע מה?‬
‫שאין לך את מה שצריך בשביל להצליח בברודוויי.‬
‫הוא לא היה אידיוט. הוא ידע.‬
‫ואני לא צריכה להפיל אותך בשבילה.‬
‫את לא המתחרה שלה.‬
‫אתן בכלל לא באותה הליגה.‬
‫לה יש אומץ.‬
‫זה ההבדל בין מידג' מייזל לסופי לנון הגדולה.‬
‫את כוכבת, כרגע,‬
‫אבל היא תהיה אגדה.‬
‫ואני משחררת את הציפורים האלה ברגע שאגיע הביתה!‬