Vad tusan?
Allt klart.
Här är er nyckel.
Jag lät flytta ert bagage till ert nya rum, så efter frukost
är ni installerade.
Efter frukosten? Varför skulle vi sluta äta frukost?
Jag slutar äta frukost vid lunchtid.
Frukosten är jättegod. Och hotellet är perfekt.
Jag sov som ett barn.
Inte ett gnälligt barn. Ett stillsamt barn.
Jag sov som om jag tagit sömnmedel. För det hade jag gjort.
Det är kokos i pannkakorna.
-Du måste smaka. -Gärna det.
Vad har ni planerat för idag?
Jag tänker tillbringa dagen med att inte vara i närheten av Moishe och Shirley.
Det låter härligt. Jag gör dig sällskap.
Det är verkligen skönt att se er så glada och avslappnade.
Ni kanske kan vara det även vid mitt uppträdande ikväll.
Miriam, smaka kokospannkakan.
Jag gillar inte kokos.
Kokossmaken känns inte. Det smakar bara pannkaka.
Min föreställning börjar kl. 20.00.
Vi kan äta middag efteråt, om det går bra att äta sent.
-Jag känner kokossmaken. -Gör du? Jag kanske ska smaka igen.
Jag har reserverat ett jättebra bord åt er.
Nix. Jag känner inte smaken.
Mamma?
Pappa?
-Min tallrik! -Det är kokos i den!
Jag sov på en vilstol för er skull.
Vad menar du?
Det är ett slanguttryck. "Sov på en vilstol."
Typ: "Det är okej. Jag sov på en vilstol för din skull."
Nej. Det är inte slang. Jag sov bokstavligen på en vilstol.
Titta. Märken efter spjälorna.
Det är okej. Jag gjorde det gärna,
men som tack måste ni komma till min föreställning.
Fråga: Tänker du prata om min...
Absolut inte. Föreställningen är barnvänlig.
Det var skönt att höra. Rose?
Mamma, jag tror att du kommer att bli stolt.
Och efteråt kan du se Shy uppträda. Jag kan presentera dig för honom.
Jag har inga fina kläder för att träffa Shy Baldwin.
Vi kan gå och shoppa.
Jag ska strax ha jobbmöte, men sen kan vi gå ut och handla.
-Det blir kul! -Jag har inte pengar till nya kläder.
Sant. Vi måste spara. Inte kul alls.
Det påminner mig. Avbeställde du semesterstugan?
-Va? Nej. Hur så? -Vadå, hur så?
Vi ställer inte in Catskills.
-Men du kan inte åka dit. -Varför inte?
Du turnerar ju. Du jobbar, säger du.
Inte varje dag. Det finns säkert en lucka nånstans.
Okej, maj går inte, men vi ska titta på juni.
Juni går inte. Juli. Det går säkert i juli. Nej, det gör det inte.
Vänta. Kanske... Skit också, jag är i Baltimore då.
Men augusti är mycket... Augusti går inte heller.
Vad är tidsskillnaden mellan Catskills och Stockholm?
För med ett sent flyg kan jag vara tillbaka den... Nej.
Vänta! Jag har två dagar i september. Den 8:e och den 15:e.
Det är ju två skilda dagar.
Och det är efter Labor Day. Jag menar...
Vi måste åka till Catskills. Jag har varit där vartenda år.
Vår identitet som familj hänger på att vi kommer dit. Vad ska folk tro?
Att din pappa är arbetslös och att du gör scenkläder åt Shy Baldwin.
Jag är förartist åt Shy Baldwin.
Ja, men scenkläder låter mycket mer elegant, eller hur?
Okej, då.
Du har rätt. De här smakar inte alls kokos.
-Mår hon bra? -Jadå.
-Investerarna är här. -Jag vet, Bernie.
De kom för att se en hel repetition, och de vill bli imponerade.
Jag vet.
Imponerade och inte tänka: "Oj, har vi betalat en massa pengar för det där?"
"Det där" sagt med fasa i rösten, märkte du det?
Bernie, knip igen. Hon mår bra.
Du kommer inte att behöva suga av nån för att få pengar av dem mer.
Vilken lättnad.
Första repetitionen. Spännande.
-Snabb fråga, hon verkar vara i dvala. -Gavin...
Du kanske inte förstår dig på den dramatiska processen,
men skådespelare i dvala är lite svåra att jobba med.
Hon koncentrerar sig bara.
Kommer hon att kunna tala?
Ja.
Det låter väl som om jag bara bryr mig om pengar,
och jag bryr mig mycket om pengar,
men jag är också en mycket berömd skådespelare,
och kvinnan där borta gör mig jättenervös.
Slappna av.
Jag får inte framstå som löjlig för att jag tog den här rollen.
Då måste jag ha bil och chaufför också.
Du kommer inte att framstå som löjlig. Jag lovar.
Gå in. Hon kommer strax.
Hallå.
Lever hon?
Jadå. Okej, allihop! Samling!
Repetitionen börjar om tio minuter. Tio minuter.
Hej, Sophie.
Jag vill inte störa din... vad det nu är.
Men repetitionen ska börja.
Visserligen är investerarna här, men bli inte nervös för det.
Spela din roll, bara.
Det är allt nån kan begära just nu. Spela din roll.
Och res dig. Det förväntar de sig också.
Sophie?
Men för i helvete!
Det här jobbet blir min död.
Välkomna, allihop.
Tack för att ni kom till den allra första repetitionen
av min nya banbrytande produktion, Fröken Julie!
Den kommer att slå.
Den kommer fanimej att slå! Såg du det där, Bernie?
-Den kommer att slå! -Ja.
Gavin! Ursäkta, spelade hon i dvala?
-Nej. -Det kan du ge dig fan på!
Hallå, såg du Sophie? Var hon jättebra eller var hon jättebra?
Hon var jättebra.
Hon var jävligt bra!
Den kommer fanimej att slå!
-Hallå, investerare. -Ja.
Såg du henne? Hon var jättebra. Den kommer att slå.
Hallå, kaffebärare, såg du repetitionen? Den kommer att slå.
Hallå, såg du repetitionen? Den kommer att slå!
Jag ska hämta min dotter efter balettlektionen.
Det skiter väl jag i! Säg det till alla du känner!
Sophie Lennon kan skådespela! Pjäsen kommer att slå!
-Hallå? -Du ringde visst.
-Ja. -Tre gånger?
Jag ville prata med dig.
Jag ringer alltid tillbaka när jag får ett meddelande.
-Det kanske kom bort. -Det händer aldrig.
-Ibland händer det. -Det har aldrig hänt.
Juni 1957. Du fick inte mitt meddelande och vi hade slut på mjölk på morgonen.
Ändå överlevde du på nåt sätt bara för att påminna mig.
Jag tänkte att du kunde komma med barnen till Florida.
Ringde du tre gånger för det?
Du ringde bara två gånger när du skulle föda.
Nåja, jag är här, mina föräldrar är här,
jag kan fixa ett rum, och vi kan ha en galen familjesemester.
-Jag kan inte komma till Florida. -Varför inte?
Jag har ett jobb, ett liv.
Kom igen. Bara några dagar.
Vi gifte nyss om oss. Vi fick aldrig nån riktig smekmånad.
Förlåt. Vart åker du sen?
Toledo.
Du skulle ha börjat med Toledo, så hade jag övervägt Florida.
Joel, jag turnerar hela sommaren, så barnen kan inte åka till Catskills.
De får inget roligt i sommar.
Det här kan vara deras roliga grej. Med reptiler.
Va?
Jag kom faktiskt ihåg att boka rum på Steiner i år,
så jag kan åka dit med dem.
Du kan åka dit med dem. Bra.
Du kan komma och hälsa på. Om du är ledig nån dag.
Men de skulle älska Florida.
Vi kan göra både och.
Kom igen, vi skämmer bort de små rackarna
och släpper dem sen lösa i världen.
-Jag kan inte. -Två dagar. Helgen.
Pappa ska ta med Ethan och se Yankees på söndag.
Han kan missa matchen.
Jag gav honom en baseballhandske. Han vill inte missa Yankees match.
Jo, kanske för Florida.
Nej. Tro mig.
Så jag vet inte vad min son tycker om, är det så?
-Midge, snälla du. -Fråga honom.
Vill du verkligen höra Ethan säga att han väljer Yankees före dig?
Han är fem. Han skulle välja en brandbil före dig. Eller mig. Eller nån alls.
Tänker du inte ens fråga honom?
Ethan, vill du åka till Florida i helgen istället för att se Yankees?
-Nej! -Är du nöjd nu?
Snacka om att förleda vittnet, Perry Mason.
Vad begär du av mig?
Jag har barnen. Jag sköter om dem.
-De har armar och ben i behåll. -Joel Maisels kontor.
Jag ställer upp och finns här.
Och det gör inte jag?
-Nej. Du är i Florida. -Ja.
-Vad antyder du? -Att du är i Florida!
-Hur vågar du? -Mr Maisel, ni har ett samtal.
-Be dem lämna meddelande. -Det gäller utskänkningstillståndet.
Jag måste lägga på. Jag är ledsen. Verkligen.
-Vänta. Joel? -Ja?
Jag uppskattar att du ser till att de har armar och ben i behåll.
Det är det minsta jag kan göra.
De har inte så många armar och ben. Hej då.
-Hallå? -Joel Maisel? Brian Miller.
Jag ringer angående er ansökan om utskänkningstillstånd.
Vad är det nu? Behöver ni veta min blodgrupp?
-Nej. -Min förstfödde?
-Nej. -Ethan, packa din väska.
-Du har en ny pappa. -Nej.
Mr Maisel, jag ringer för att be om ursäkt för förväxlingen.
Er ansökan hamnade i fel korg på Chinatown-kontoret.
Vi insåg inte vem ni var.
Vem är jag?
Men nu är allt uppklarat, och vi har skyndat på ansökan.
Ni bör ha tillståndet i slutet av veckan.
-Okej. -Om ni behöver nåt annat,
så tveka inte att ringa.
Tack.
Vi fick tillståndet.
Hur?
Inte vet jag. Tur?
Tur?
Jag vet. Det kändes fel bara att säga det.
Vad är oddset på Yankees-matchen?
Yanks, minus en och en halv.
Minus en och en halv. Vem kastar idag?
Whitey Ford.
Whitey Ford. Okej. Är han bra?
-Han är rätt bra. -Hur mår han? Har han varit sjuk nyligen?
-Det går visst influensa. -Jag vet inte.
Så om man skulle lägga 20 dollar man verkligen behöver på Yankees,
skulle det vara en bra satsning?
Det är inte mitt jobb att ge råd.
-Vänner emellan. -Vi är inte vänner.
Men om vi vore det och jag frågade. Vad skulle du säga?
Jag skulle säga att man inte ska vara vän med sin bookmaker.
-Tack. -Och att du borde lära dig om baseball.
Bara ett tips, kompis.
Är du aldrig orolig för att folk inte blir skraja för dig
om de ser dig dricka en ballerinakjol i vätskeform?
Nödanrop, nödanrop.
Strax tillbaka.
Jag stannar bara tills jag når körsbäret.
Jag mår illa. Jag kan inte andas.
Lugna ner dig, Bernie.
Jag sprang ända från Sardi's och hit.
-Det är 40 kvarter! -Och två avenyer.
Vad är problemet?
Vi har tappat teatern.
Hur kan man tappa bort en teater med 1 000 platser?
De fick ett bättre erbjudande och gav bort den.
De kan inte ge bort den. Du bokade den. Du gav dem en check.
-Ja, de gav tillbaka den. -Gjorde de? Och du tog emot den?
-Skulle jag ha vägrat? -Ja, för fan!
De gav mig checken och jag tog emot den.
-Det är så civiliserat folk gör. -Det här är inte civiliserat folk.
Det här är Broadway!
Kan vi uppskjuta premiären?
Nej. Gavin har en piratfilm, och Sophie ska turnera i höst.
Vi har premiär nu eller inte alls.
Vad ska jag säga till investerarna?
Jag lämnade dem på Sardi's. De bara sitter där.
Säg att vi ska ordna en teater.
-Hur? -Överlämna den saken åt mig.
Om de får höra det här backar de ur.
De får inte reda på nåt. Säg inget till dem, för fan.
-Men jag... -Bara gå.
Låt mig lösa det här.
Fan!
Jag behöver en teater.
Visst, inga problem. Menar du ett tittskåp?
Vad är ett tittskåp?
-En teater med naket. -En tutt-teater.
Kallar man en teater med naket för tittskåp?
Jag har ett barn. Hon hör mina telefonsamtal.
Okej, nej, jag behöver en Broadway-teater. En riktig Broadway-teater.
Oj, då. Svårt.
Det är en bra säsong. Teatrarna är bokade.
Jag har en artist i en pjäs. Ägarna gav bort teatern till nån annan.
-Har ni betalat? -Ja, det har vi.
-Vi gav dem en check. De gav tillbaka den. -Och ni tog emot den?
Producenten gjorde det.
-Han är, ni vet, "civiliserad." -Det här är ju Broadway!
Snälla ni, jag behöver det här.
Utan scen är pjäsen kaputt.
-Vi kan nog hjälpa. -Säkert?
Vi känner några killar.
Vänta lite. Sådär. Bättre?
-Nej. Vad har du gjort? -Lagat skenan.
-Vilken skena? -Skulle vi inte laga skenan?
-För vad? -För att den ska skena.
-Nej. -Så vad fan höll vi på med?
-Satte tillbaka ringen. -Vilken ring?
Sämsta Abbott och Costello-sketchen nånsin.
Vad har du där?
En stor låda med nya skivor.
Men bara på kinesiska.
Den här är thailändsk.
Bra. Då förstår jag texten.
-Vill du ha en öl? -Nix.
Archie, kom och ta en öl. Vi firar.
Firar vad?
Utskänkningstillståndet är godkänt och på väg.
Toppen!
Oj! Joel Maisel, klubbkungen! Men hur?
Det var väl min övertalningsförmåga.
Säkert. Eller?
Ingen aning.
Helt oväntat ringde en kille och sa nåt om en förväxling.
De visste inte vem jag var, sa han.
Vem är du?
Killen som nu har utskänkningstillstånd.
Ren magi.
Arch, går du och köper några öl?
Vi har ju öl.
Några öl till.
Väntar vi sällskap?
Okej.
Jag går och köper öl.
Bra.
Nån särskild sort?
Ölen är bara ett svepskäl, Archie.
Okej. Snart tillbaka.
Jag trodde inte att du var magiker.
Du verkar inte förvånad över att jag fick tillståndet.
Jag är orubbligt lugn för det mesta.
Har du nåt med det att göra?
På engelska, Mei.
Jag visste väl det.
Du bad din bror eller din kusin
eller din kusins kusin att fixa det.
Min kusins kusin är min kusin.
Inte om ni är släkt via olika...
Nej, du försöker avleda mig.
Vem bryr sig om hur du fick det?
-Du får inte göra så. -Varför inte?
För jag måste göra det här! Ensam.
Jag vill inte att du gör mig tjänster
eller ber om tjänster
eller lagar oxbringa åt tillståndsgivaren.
-Lagar vad? -Jag vill inte ha din hjälp med det här.
Du, John Wayne.
Det här är faktiskt ett grannskap med sammansvetsad befolkning.
Man får inget fixat om man inte har kusiner.
-Jag har kusiner. -Kinesiska kusiner.
Eller åtminstone känner folk.
Bra! Jag ska lära känna folk.
Hur då? Med charader? Du kan inte språket.
Jag är skitbra på charader.
Är det stolthet? Är det vad det handlar om?
Kanske det, men jag tänker göra rätt den här gången.
Vadå "den här gången?" När var förra gången?
Det är min ensak, Mei.
Okej.
-Jag tvår mina händer. -Bra.
Eller jag skulle göra det, om ditt badrum funkade.
Rörmokaren kommer imorgon.
Hur känner du rörmokaren?
Hur känner jag tillståndsgivaren?
Ja, hur känner du honom?
Jag har inte beställt de här.
Nöjd nu?
Väldigt.
Det där förstod jag perfekt.
Jag har fått nog!
Lugna ner dig, Martha.
Jag är trött på det här. Han drar oss hela vägen hit...
-Hej. -Hej.
-Vänd om, flicka lilla. -Va? Varför?
Martha, det är sån han är. Ta det inte personligt.
-Han kastade mat på oss. -Och missade.
Han avskedade oss, Carole.
Om jag fick en slant för varje gång Shy avskedat mig,
skulle jag inte behöva jobba åt Shy mer.
Jag är trött på att gå på tå bara för att han är på dåligt humör.
Vill du se dåligt humör? Jag ska visa dig.
-Han är för fan stjärna. -Kom så går vi.
Har du plötsligt glömt hur jobbig Elvis var?
Ja, Elvis kunde kasta mat på en, men då köpte han en bil åt en.
Vad pågår?
Shy visade upp värsta divalaterna idag.
Vill du ha skjuts?
-Vart? -Tillbaka till hotellet.
Borde jag inte säga hej, så han vet att jag kom?
Bara om du vill ha cocktailsås på kläderna.
Det vill jag inte.
Carole, du har bilnycklarna.
Säkert att du inte vill ha skjuts?
Tack, det behövs inte.
Är den här din?
Ja, jag har letat efter den. Tack.
Fin båt.
Anspråkslös. Blygsam.
Har du inte hört? Ingen vill vara i närheten av mig idag.
Jo, jag hörde.
Det blir en stillsam show för dig ikväll utan ett band.
Min son är fena på kazoo. Ska jag ringa honom?
Vad fasen är det där?
Jag har aldrig bjudits till en fest på en båt förut,
och jag vill inte komma tomhänt, så här är Fred.
Ingen har köpt en krukväxt åt mig tidigare.
Han blir lätt sjösjuk, så bli inte för glad.
Det blir inte mycket till fest nu.
Massor av mat och sprit, men inga människor.
Jag är här. Och Fred.
Han blir roligare när han får några glas i sig.
Får jag komma ombord?
Visst.
Varför inte?
-Det är klart. -Verkligen? Är du säker?
-Absolut. -Det stod och vägde ett tag.
-Ett kort tag. -De testade en rökmaskin,
så de såg oss inte så bra först.
Men när röken lade sig, pang!
Vad sa ni?
Vi pratade om allt möjligt.
Det visade sig att vi kände några i gänget.
De blockerade utgångarna.
Det hjälper att inte behöva springa efter dem.
Visst, jag fattar.
Till slut förklarade vi situationen.
Väldigt vänligt.
Varför vara ohövlig?
Och slutligen såg de saken på vårt sätt.
Resultatet är att du får den.
Bra pris, tillgång omedelbart, och de slängde med "Julie" gratis.
Vi fick också med en perfekt köksdekor från den perioden.
Vi känner de killarna också.
Ni känner alla.
Ja. Jag älskar Fröken Julie, förresten. Vem spelar Jean?
Gavin Hawk.
Han är bra. Mycket bra. Vi såg honom i den skotska pjäsen.
Jag kan inte tacka er nog.
Jo, det kan du, och det ska du.
Okej, uppfattat,
men på premiären har ni två biljetter. I mitten på första raden.
Premiären? Jisses, jag har inte varit på en premiär
sen de Mille fixade biljetter till Oklahoma! åt oss.
Har ni jobbat åt Agnes de Mille?
Ja. Lysande. Men gissa om hon var långsint!
Du anar inte hur mycket teaterarbete vi gör.
Tack igen, killar. Ni har räddat mitt liv.
Inga problem, Susie. Bryt ett ben.
Eller ring oss, så gör vi det åt dig.
Ni tar kål på mig.
En dag.
-Det slutar aldrig. -Nej.
Det börjar ta slut.
Bara 30 flaskor kvar.
Bäst att vi lugnar ner oss.
Jag måste säga att Fred har det så trevligt.
Bra. Jag undrade just. Han såg lite grön ut.
Överlåt humorn åt mig.
Överenskommet.
Skål!
Härligt.
Båten?
Nej, smörgåsen. Var är fettet?
Han skär corned beef som om min mamma hängde över axeln.
Vi har tur. Det är en härlig dag.
Så varför var du så retlig förut?
Vi har ju så trevligt. Varför ta upp det där?
Kom igen. Kärleksproblem?
Varför tror du det?
Monica har inte synts till.
Monica?
Är inte Monica din flickvän?
Monica är det här årets flickvän,
och hon är rar, men...
-Inget långvarigt. -Nej, just det.
Och du, då, mrs Maisel? Är du en mrs Maisel?
Ja. Och nej. Och ja igen.
Fast egentligen nej.
Jag har druckit mycket champagne. Översätt, tack.
Jag var mrs Maisel.
Sen gjorde vi slut och sen blev vi ihop igen,
sen skilde vi oss och sen gifte vi om oss,
och nu ska vi skilja oss igen. Klart som korvspad, eller hur?
Älskar du honom än?
Alltså, Shy,
man frågar aldrig en flicka hur gammal hon är eller hur mycket hon väger
eller om hon älskar sin förra man.
Du, då? Har du aldrig varit gift?
Jag? Nej.
Jag har turnerat sen jag var 16.
Vill du inte ha en familj?
Jag har Reggie. Han är min mamma, pappa, bror och fångvaktare.
-Ni har varit vänner länge. -Evigheter.
Ja, evigheter.
Ibland känns han som en överbetald barnvakt,
men jag behöver honom verkligen.
Susie är liksom min Reggie. Fast inte överbetald.
En sak är säker, Reggie skulle vara skitarg just nu.
För att du sparkade hela bandet?
Nej, det är han van vid. Han skulle bli helgalen om han såg mig på båten.
Är det inte din båt?
Jag har strikta order att inte ta den ut ur hamnen.
Du skojar.
Han vill inte att jag åker båt eller motorcykel
eller cykel, eller surfar eller går eller kryper, eller är nära barn som nyser.
Fint att ha nån som är rädd om en.
Du vet,
vi singlade slant
om vem som blev berömd först.
Du vann visst.
Nix. Jag förlorade.
Reggie krävde att vi skulle köra två av tre.
Och då vann du.
Kanske. Jag tror att Reggie fuskade.
Varför?
För han visste att det måste vara jag.
Reggie klarar allt här i livet. Men jag,
om jag inte var Shy Baldwin, vet jag inte.
Jag vet inte vem jag skulle vara då.
Säg mig en sak.
Vadå?
Är Shy ditt riktiga namn?
Nej.
Vad är det, då?
Det vet inte ens Reggie.
Gillar du att vara berömd?
Jag gillade inte att inte vara berömd, så det här är bättre.
Jag skulle nog gilla att vara berömd.
Snart vet du.
Oj, vad det är vackert här ute.
Susie Myerson? Telefon.
Tack, grabben.
-Jag kommer ihåg ansiktet. -Stick från Florida!
Ja?
Varför plaskar det i bakgrunden?
Sophie. Kul att höra från dig.
Gillar du den nya teatern? Du fick en jättefin klädloge, eller hur?
Ja, mössen verkar trivas.
Den dög åt Julie Andrews.
Hon är ung. Hon har säkert inte legat med ljussättaren på fyllan än
i tron att han har huvudrollen.
Du låter bra. Och normal.
Fast allt går åt skogen?
Okej, vad är problemet?
Gavin har pratat och pratat med mig i timtals.
Det kallas repetition.
Nej. Frånsett repetitionerna
har han pratat enskilt med mig.
Och jag begriper inte vad han säger.
Jag vet inte om du har insett det, men han har en brytning
som får vanliga ord att låta helt förvrängda.
Om jag inte hade läst pjäsen, hade jag inte vetat att han heter Jean.
Så konstig brytning har han inte.
Jag vet inte om han ber om sex eller vatten eller hostmedicin.
Vem bryr sig? Han är en jättebra skådis.
Fast vet vi det? Hur vet vi det?
Läs Times.
Du får läsa Times för mig.
Den var bättre igår.
Susie.
Ja, Sophie?
Min Jell-O var en besvikelse.
Okej, Sophie, ta ett djupt andetag.
Lyssna noga på mig.
Det var det här du ville.
Att spela på Broadway och bevisa att du är en seriös skådespelerska.
Det var därför du anlitade mig.
Så se till att få ändan ur vagnen,
öppna öronen, för fan,
svälj din imperfekta Jell-O och gå ut och gör ditt jobb.
Och visa de där idioterna att du har rätt och de har fel.
Sen kan du gå till Tony-galan
och helt glömma att tacka mig när du mottar priset.
Jag ska verkligen glömma att tacka dig.
Du kommer att vara jättebra. Gavin också.
Du kommer att göra Gavin jättebra.
Det kommer jag att göra, eller hur?
Sug på den karamellen.
Okej. Jag ska äta upp min Jell-O.
Så ska det låta!
Jag börjar bli bra på det här.
Hallå.
Sa du till Sophie att hon kommer att göra mig bättre?
Va? Gud, nej.
Jag sa att du gör henne bättre.
Okej, då.
Men visste du att hon vill ha sina hundar med i pjäsen?
Nej.
Att hon vill ha dem med på rollistan?
Nej.
Med sina namn inramade?
Det visste jag inte heller.
Hon är omöjlig att ha att göra med, visste du det?
Ingen kommentar.
Jag måste säga att under hela min karriär
har jag jobbat med vartenda fyllo och varenda pundare som går i klänning,
manlig eller kvinnlig, och jag har aldrig mött nån som är lika vansinnig.
Det känns så nu för att du är mitt uppe i det.
Jag spelade En Midsommarnattsdröm,
där Titania dödade Oberon med en brevkniv på scenen,
och jag skulle hellre jobba med henne igen än med Sophie Lennon.
Hör på, Gavin, hennes galenskap, om du vill kalla det så...
Det är precis vad jag kallar det.
Hennes galenskap är också hennes lysande begåvning.
Och hennes lysande begåvning manifesterar sig i galenskap.
Problemet här är att hennes lysande begåvning, blandad med din,
är nästan för mycket begåvning för en och samma produktion. Nästan.
Men det är också mycket möjligt att din lysande begåvning
framkallar hennes lysande begåvning och chockar New York-publiken,
får dem att falla ner på knä och gör din rollgestaltning
till nåt man kommer att tala om för alltid. Som Gielguds Hamlet.
När du uttrycker det så...
Jag måste sluta. Mina motspelare är här.
Behåll lugnet och kör på, kompis.
Låt mig gissa. Sophie?
Gavin.
Om Sophie?
Var fick du tag i krubbet?
Rester från Shys party.
Jag älskar rikas mat.
Han har en tjusig segelbåt.
Jag fick äntligen tillfälle att bära
marinblått och båtrandigt på turnén.
Skönt. Jag började bli orolig.
Shy är en komplicerad man, men jag tror att han gillar mig.
Jaså? Hur mycket?
Vi börjar bli vänner.
Jag har en lugnande inverkan på honom.
Jag vill inte att du är ute på båtar.
Varför inte?
Båtar sjunker.
För det mesta sjunker de inte. Det är därför de är båtar.
De blir torpederade. De kolliderar med isberg. Inga båtar. Inga hojar.
Jag vill inte att du åker på eller i nånting alls.
Sitt bara stilla och läs Bibeln. Utan Nya testamentet.
Ja, Reggie.
Jag ska gå och duscha.
Jag menar inte vad du menar med "Reggie," men det var en sjuhelvetes smörgås.
Mager och god.
Det här är faktiskt Shys favoritställe att uppträda.
Hans lyckoteater.
-Hörde du det, mamma? -Hörde vad?
Att det här är Shys favoritscen att uppträda på.
Uppträda som vad?
Middag efter föreställningen var nog en dålig idé.
Men drinkar före var genialt.
Kypare, en martini, tack.
Du har en i handen, mamma.
Parker. Parker, det här är...
En martini. Med oliver. Men martinin är den viktiga delen.
Mamma, du kan beställa vid bordet. Håll ordning på din hustru.
Säger min dotter innan hon går upp och spelar pajas.
Vi försöker igen.
Som sagt, Parker, det här är mina föräldrar,
Abe och Rose Weissman.
Hej, Parker.
Jag beställde en martini. Jag vill ha den.
Jag ska se till att ni får den.
Jag kan bara sitta med er en minut innan jag måste gå.
Gå vart?
Gå och uppträda.
Du tänker alltså göra det.
Ja, det tänker jag.
Hämta en till när du är i farten. Två, faktiskt.
Tänker du sätta rekord, mamma?
-Han slipper gå två gånger, Marion. -Miriam.
Marion är också fint. Borde vi byta namn?
Helst inte, men du bestämmer.
Hej, förlåt att jag är sen. Jag fick ett telefonsamtal.
Mamma, pappa, minns ni Susie, min manager?
-Ja. Hejsan. -Hej, Abe. Hej, Rose.
-De där är mina. -Ursäktar ni oss?
Nu vet du i alla fall varifrån häcklandet kommer.
De började dricka en timme innan jag hann dit.
Gör mig en tjänst. Håll ett öga på dem. Särskilt mamma. Sakta ner ginflödet.
Det vill jag inte göra.
Vet ni vad?
Susie, som får tio procent av min lön,
ska sitta här och hålla er sällskap.
Så finkänslig du är.
Vi ses efter min föreställning.
Ni har nåt att se fram emot.
Miriam är som fisken i vattnet på scenen.
Susie, du har väl sett hennes föreställning många gånger?
Det stämmer.
Bra. Spela upp den för mig.
-Va? -Alltihop. Ord för ord.
Jag vill inte ha några överraskningar.
Om jag vet när skämtet kommer, kan jag hålla för öronen och hosta.
Dra skämten för mig, och om det är några handgester
vill jag vara förberedd på dem också.
Susie, ursäkta, du har ett telefonsamtal.
Tackar, Parker. Ursäkta mig.
Susie Myerson här.
-Hur mår du? -Bra.
-Och Florida? -Bra.
Underbart.
Sophie och Gavin har sex.
-Va? -Just nu. I sminklogen.
Högljutt, våldsamt, animalt sex.
Omöjligt. De avskyr varandra.
Låter det som om de gör det?
På sätt och vis.
Säkert att det inte är hundarna?
Ja.
Kl. 14.00 idag kom jag till teatern,
välkomnade alla till dagens teknikrep, och så pang bom, satte de igång.
Vänta, har de hållit på sen kl. 14.00?
Ja.
Jösses, det är oroande.
Flower Drum Song har klagat.
Bye Bye Birdie ringde teaterfacket.
Det blir dryga böter. Några förslag?
De slutar väl nån gång. Vänta ut dem.
Hon har bara ätit Jell-O i en månad. Hur länge kan hon orka?
Sluta med det där!
Njut av Florida.
Stjärnorna i min Broadway-uppsättning har hatsex.
Vem vill ha en drink till?
Jag! Jag vill!
Det finns en ny grej som kallas p-piller.
Har ni hört talas om det?
Man tar ett litet piller, och så kan man ha sex hur mycket man vill
utan att bli gravid.
Men bara gifta kvinnor får ta det.
Kvinnor som inte vill ha sex.
Vem har sagt att myndigheterna inte har humor?
1960, en intressant tid att vara kvinna.
De säger...
Och med "de" menar jag män.
De säger att kvinnornas röster kan göra senator Kennedy till president.
Och varför?
För kvinnor tycker att han är gullig,
vilket jag finner förödmjukande,
och han är otroligt gullig.
Men här är min fråga:
Varför måste det vara antingen eller?
Varför får jag inte önska att han genomför sin sexpunkters sjukvårdsplan,
men samtidigt önska att han dumpar Jackie och gifter sig med mig?
Måste jag sluta vara flicka bara för att jag är en modern kvinna?
Måste jag sluta gilla rosa? Eller hästar? Eller sluta simma för att jag får kramp?
Jag vore en usel kvinnokämpe.
Missförstå mig inte. Jag gillar att ha rösträtt.
Och att få rösta. Man får ett märke.
Och jag beundrar alla kvinnor som marscherade för den rättigheten
och demonstrerade och bar vitt, vilket kanske var deras största uppoffring,
för vitt är en väldigt svår färg.
Den får en att se blek och tjock ut, eller se ut som en sköterska,
och passar inte efter Labor Day om man inte är med i Ku Klux Klan.
Här var alltså dessa heroiska kvinnor som marscherade för sina rättigheter.
I vitt. På gatorna. Där det finns smuts.
Så inte nog med att de blev fängslade, tvångsmatade och förföljda,
men tvätten!
Nu är det 1960.
Förändringens tid.
Och jag tror att nästa generations suffragetter en dag
kommer att bära rosa och rida på hästar, och ogifta kvinnor ta p-piller
och ha sex så mycket de vill utan att bli gravida,
och gifta kvinnor skylla på huvudvärk och gå och lägga sig.
De här har vi inte beställt.
Jag har en överenskommelse med kyparna. Fortsätt fylla på, Clint.
Rosie, vad sägs om att äta nåt?
Susie, vad sägs om att växa till sig lite?
Okej, ska det vara på det viset nu?
Ni tror mig väl inte, men nu har jag pratat färdigt.
Men ni har varit världens bästa publik.
Tack för att ni har fått mig att glänsa inför mina föräldrar.
Det förändrar säkert ingenting,
men jag uppskattar verkligen er insats.
Jag är mrs Maisel. Tack.
Även om jag skulle vilja tro att ni kom hit bara för min skull,
vet jag att det här är stunden ni har väntat på.
Mina damer och herrar, den enastående Shy Baldwin!
Vad hände? Jag bad dig att se efter henne.
Jag misslyckades. Kapitalt.
Verkligen.
Hon är helgalen.
Hon är John Huston i bygelbehå. Otroligt att hon inte har spytt än.
Jag sa åt henne att inte dricka mer, och hon kallade mig missfoster.
Hon sa hur min bur skulle se ut på tivoli.
Och att mitt namn på affischen skulle vara mellan pojken med hundansikte och fånen.
Och när jag inte fick henne att sluta dricka,
försökte jag dricka hennes drinkar innan hon gjorde det,
och ju mer jag drack, desto mer glömde jag
vilken drink som var hennes och vilken som var min,
och sen beställde vi båda drinkar
och drack upp dem, och jag är skitfull.
Du ser ut som siamesiska tvillingar, så du är också ett missfoster.
-Okej. -Och din pappa
mår inte så bra heller, men det är mest för att ljudnivån är så hög
och luftkonditioneringen blåser rakt på honom.
Har du kul?
Jag älskar Florida. Vi borde flytta hit.
Bo här. I det här rummet!
De har nog inte gin så det räcker.
Och Shy Baldwin. Hör du honom? Han är ju där!
Det är han verkligen.
Jag ska gifta mig med honom. Jag älskar dig, Shy Baldwin!
Ursäkta, finns det nån varm filt?
God morgon!
God morgon, pappa. Jag tog med frukost.
Mycket bättre, tack.
Du hällde verkligen i dig igår kväll.
För att nån sa att vi inte skulle äta förrän efter föreställningen.
Och sen beslöt nån annan att dricka sin egen vikt i gin.
Så mycket väger jag inte.
Minns du att du träffade Shy?
Shy?
Baldwin.
Jag träffade inte Shy Baldwin.
Du pratade med honom i en timme.
Han fick lyssna medan du sjöng hela hans julalbum för honom på jiddisch.
Det är inte sant.
-Minns du att du såg mig uppträda? -Nej.
Jag minns. Jag skrattade två gånger.
Jag skrattade fyra gånger när jag såg Red Skelton,
så du är hälften så rolig som han.
-Vad är det för lukt? -Ägg.
Få dem att sluta lukta.
Kom igen, mamma, nåt minns du väl från igår kväll? Nåt jag sa?
Nej.
Jag minns att det var stunder
då du pratade och ingen skrattade.
Det kallas att förbereda skämtet.
Det kan du låta bli, för ingen skrattar.
-Bra tips. -Det är vad jag minns. Tystnaden.
Okej.
Men för att vara rättvis,
sist jag såg dig pratade du bara om penis och sex
och knulla och ballar och penisar och tuttar...
Abe, för Guds skull.
Min poäng är att du hörde henne när hon var familjevänlig.
Ja, vilken tur. Det känns som om jag kommer att dö,
men jag slapp i alla fall se min dotters snuskiga föreställning.
Det är okej, mamma. Du får en chans till ikväll.
Vad pratar du om?
-Du lovade ju att se mig uppträda. -Det gjorde jag.
Men du minns inte, så det räknas inte.
-Klart att det räknas. -Nix.
Jag vägrar se din föreställning igen.
Du såg den inte första gången.
Det argumentet skulle inte hålla i domstol.
Så stäm mig.
Jag vill åka hem. Jag saknar min lägenhet.
Min fina lägenhet.
Åh, mamma.
Om inte den där jävla Shy Baldwin hade ringt, hade du varit gift nu.
Ursäkta mig.
Lugn, pappa. Jag fixar det.
Gå och gör nåt roligt. Hon kommer att må illa ett tag.
Mamma? Jag kommer in.
Du skrämde nästan slag på mig!
Du skulle ha sett din hysteriska min!
Jag är stadsbo,
så jag har bara sett havet i monsterfilmer.
Herregud!
Bläckfisk från yttre rymden med laserstrålar istället för ögon.
Godzilla och nazistubåtar.
Du har alltid varit lättlurad, Abe.
Ja, jag är särskilt godtrogen.
"Hej, Abe. Det här är Upton Sinclair."
Du lät precis som han.
Inte för att jag vet hur han låter.
Kul att skoja med dig igen efter alla dessa år.
Men du i badkläder är ingen vacker syn.
Det är Florida.
Det är badkläder eller ingenting.
Upton Sinclair. Precis som han.
Vito Vincenzo!
Så var det!
Vi tänkte fackansluta
alla frukthandlare på Lower East Side om vi så dog på kuppen,
och Vito var den ende som sa nej.
Så vi tjatade på den stackaren.
"Hur kan du svika dina frukthandlarkollegor?
"Skäms du inte?"
Vi kallade honom "det enda ruttna äpplet."
Vi satte etiketter med "facket" på hans citroner.
På varenda citron.
Vi hade gott om tid.
Så stillsamt här. Bara havet.
Jag älskar det. Verkligen.
Jag har alltid haft svårt att tänka mig dig här.
Varför?
Du är en typisk New York-bo. En stadsbo.
Jag skulle inte överleva där i fem minuter nu.
Och titta vad jag har här. Sol, vågor, frihet!
Jag öppnar när jag vill, stänger när jag vill,
jag har inte haft strumpor på mig på flera veckor,
och jag missar aldrig den vackra solnedgången.
Det är rena paradiset.
Vet du,
jag undervisar inte längre.
Du skojar. Vad hände?
Jag tappade lusten.
Det jag gjorde där kändes inte viktigt.
Så vad gör du nu?
Jag har inte bestämt mig än.
Jag saknar mitt gamla jag. Den du kände.
Jag trodde att jag kunde få tillbaka gnistan. Att vara engagerad.
Att vara involverad i nåt meningsfullt. Förstår du?
Jag säljer fiskagn nu, så, nej.
Jag stötte på några ungdomar i en bar.
De pratade som vi brukade prata.
En massa jargong och snack om Trotskij.
Tror nån fortfarande på Trotskij?
De ville starta en tidning.
Alla vill starta en tidning. Det ville vi också.
Jag tänkte att jag kunde hjälpa dem att uppnå sitt mål, göra skillnad.
Men efter några veckor insåg jag att de var en skock idioter.
Alla unga människor är en skock idioter.
De kunde inte fokusera, stava rätt eller bilda en sammanhängande tanke.
De tror att "Det är ju 60-talet" är nåt slags manifest.
För dem räcker det att vara obadad, så är man rebell.
Det var skillnaden. Vi badade.
Det stämmer. Vi doftade ljuvligt.
Saknar du verkligen inte New York?
Inte alls.
Har du varit tillbaka?
Sen jag blev svartlistad och min sista pjäs aldrig fick premiär, menar du?
Nej, det har jag inte.
Saker är annorlunda nu.
Jag har ett liv här.
Du var en suverän författare.
Skriver du nåt överhuvudtaget?
Nu? Nej.
Varför inte? Efter alla dina upplevelser måste du ha en bra historia att berätta.
Abe, jag gav teatern allt jag hade, och den kastade ut mig.
Jag vet.
Jag var en av de mest framgångsrika dramatikerna på Broadway.
Alla mina uppsättningar gick med vinst.
Jag fick Pulitzer-priset.
Kritikerna hyllade mig och kallade mig en amerikansk Tjechov.
Sen kallar nån idiot mig för kommunist, och allt var slut.
Mina vänner försvann. Min agent, min producent, försvann.
Det tog 20 år att bygga upp, och det raserades på två månader.
Teatern krossade mitt hjärta.
Jag önskar att jag kunde ha gjort nåt.
Vadå? Vittna inför McCarthy och berätta om fruktstånden?
Säga att du var en bra människa. Säga...
Att jag inte var kommunist? Det var jag.
Nej, du var lärare.
Du hade nyss bildat familj.
Vad skulle det tjäna till att dra dig med i fallet?
Jag hade gärna tagit risken.
Jag vet.
Varenda kväll stänger jag kiosken,
går hem, ligger i sängen och tänker:
"Imorgon när jag kommer tillbaka,
"kanske den inte finns kvar.
"Kanske nån har stulit eller bränt ner den."
Ibland låser jag den inte ens.
För att ge tjuvarna en rimlig chans.
Men varje morgon går jag upp, och när jag kommer till stranden
finns den kvar.
Ett lysande bevis på mitt misslyckande.
Du misslyckades inte. Andra svek dig.
Många av dem är kvar. I New York, inom teatern.
Och jag bär blommiga shorts på jobbet.
Så, New York...
New York och jag är färdiga med varandra.
Visste du att de spelar en av mina pjäser här?
I Miami?
En lokal amatörgrupp.
Vilken pjäs?
Saltstoden.
Vilken ambitiös amatörteater.
Ja, de gjorde en medryckande uppsättning av Bloomer Girl ifjol,
så de är säkert väl kvalificerade.
Du borde gå och se den.
-Jag följer med. Vi går tillsammans. -Abe.
Nej.
Vi behöver bestämt påfyllning.
Trevligt att träffa en gammal vän igen, Abe.
Du är fortfarande en mensch.
Det ger mig hopp.
Det ser fint ut.
Det ser väldigt fint ut.
Några bord och stolar, så är det en klubb.
Ja.
Du kan väl visa lite entusiasm?
Det är sista rycket, kompis.
Vet du, Mei fixade utskänkningstillståndet.
Hur tusan bar hon sig åt?
Hur tusan bär hon sig åt med nånting? Hon bara gjorde det.
Än sen? Ibland behöver man lite hjälp.
Nej.
Jag måste klara mig själv här.
Jag stod i skuggan av Midge hela vårt äktenskap,
och vill inte vara med om samma sak igen.
Då måste du börja välja kvinnor av annat slag.
Du väljer dirigenter.
Du behöver nån som spelar triangel.
Såna flickor är tråkiga.
Imogene?
Hej, raring.
-Vad gör du... -Vi har just målat... Jäklar!
Ja. Hon gör så där.
Bra färg, eller hur?
Vi kunde måla vardagsrummet i den färgen. För jag...
Lika skrämmande andra gången.
Det här är dina barn, Archie.
Jag tänkte att eftersom du aldrig är hemma längre
kanske du glömmer vilka de är och hur de ser ut.
Och det här är skälet till att du har tre barn.
Bara för att friska upp minnet.
Är du inte lite överdramatisk nu?
Är jag? Kanske det.
Folk gör konstiga saker när de har varit isolerade länge.
Du är inte isolerad.
Du har din mor där, och barnen,
och förresten skrev du fel namn på ett av fotona.
Såvida du inte har döpt om Eric till "Pete" medan jag var ute.
Det var ett test! Tur att du klarade det.
Hör på, Imogene...
Vad har du att bidra med här, Joel?
Ingenting.
Jag väntar där borta.
Kan vi inte prata om det här när jag kommer hem?
Kommer du hem? Så trevligt. När då?
-Ikväll. -Vilken tid?
-Jag är inte säker. -Jag vill vara vaken då.
-Kl. 23.00. -Kl. 23.00 ikväll?
Ja.
Jag ska pudra näsan medan jag väntar.
Du bara måste dra ner andra med dig, va?
Imogene!
-Gå efter henne, Archie. -Nej.
Låt henne lugna ner sig. Jag tar hand om det ikväll.
Säkert? Jag kan gå klubbrunda ensam.
Det är väl inget kul.
Det ska inte var kul. Det är faktainsamling.
Kolla in konkurrenterna.
Så inget drickande.
Jo, det blir drickande.
Men sorgset drickande.
Det är en perfekt kväll för det.
SALTSTODEN ONSDAG - FREDAG
Det finns inget där imorgon.
Och flickorna har sina pianolektioner nere på 12th Street.
Inga pianon.
Inga lektioner. Inga gator.
-Du försöker skrämma mig. -Jag är tvungen.
Du sa samma sak när demonstranterna tågade in på torget.
Och när bion visade filmen om de unga älskande på franska.
"Det är alltings slut." Men det var det inte.
Det här är nåt helt annat.
Ingen långsam urartning.
Utan total förgörelse som av en åskvigg,
på mindre än en timme, genom Guds hand.
Hej, kul att se dig.
Så här ska det se ut.
Mycket finare än det andra stället.
Skorna klibbar inte fast vid golvet.
Skriv upp det på listan. Torka golvet nu och då.
Whisky, utan is.
-Två. -Hur mycket blir det?
-Tre dollar. -För två whisky?
Följer bränneriet med på köpet?
Alltså ingen komediklubb.
Verkligen inte.
Vad gör du?
En dubbel åt mig.
Du tog av dig vigselringen.
Det är lättare att inleda samtal om folk inte tror att frugan väntar där hemma.
Men det gör hon. Och hon kommer att döpa om dina barn.
Slappna av, Joel.
Vad för samtal hoppas du kunna inleda?
Sofistikerade samtal.
Vad är sofistikerade samtal?
Såna som inte handlar om barnen eller om min svärmor.
Jag betalar. Varsågod.
Ja, vi har inte mycket tid för samtal.
Det här är sista stoppet.
En drink, en snabb titt, och så går vi hem.
Visst.
Du, drinkar åt flickorna där borta.
Hej.
-Håller du koll på tiden? -Ja.
-Du måste vara hemma kl. 23.00. -Jag har en klocka.
Så du tog inte av den? Jag bara kollar.
Är du min morsa nu också?
Du lovade Imogene att komma hem. Om du inte gör det, får jag skit för det.
Du sitter faktiskt redan lite i skiten.
Vi säger att ingen är en skit och du är hemma till kl. 23.00.
Du, jag tjatade aldrig på dig under din Penny-fas.
Så du går igenom en Penny-fas?
Jag bjuder några tjejer på drinkar. Det är allt.
-Du begår ett misstag. -Herregud!
Du borde lyssna på mig. Jag gör dig en tjänst.
-Jag gör ingenting. Inget! -Du kommer att förstöra allt!
Jag kommer inte att förstöra allt. Jag är inte du!
Jag tog aldrig av mig vigselringen.
Jag låg aldrig med min sekreterare.
Vad fan? Är du galen?
Jag är så ledsen.
Jag låter dig tamejfan inte komma hem för sent!
Var du ordningsvakt i skolan?
Du ska vara hemma kl. 23.00!
Okej. Vi ska gå. Vi ska gå!
Det här är faktiskt de bästa utkastarna hittills.
Fan, jag är usel på det här.
Är det så din systerdotters fötter är formade?
Just det. De får lektioner i bassång till jul.
-Hej. -Hej.
Ingen entusiasm.
Shy saknas.
Vadå "Shy saknas?"
Han kom inte till ljudkollen.
Han spelar diva som vanligt.
-Minns ni Des Moines? -Ja.
Men Shy skulle inte göra så. Bara utebli.
Eller hur?
Ibland är han bara sen.
Ibland får vi sitta i timtals.
Ibland i flera dagar.
-Veckor. -Des Moines.
Kanske nåt har hänt honom.
Inget har hänt honom. Han bara jävlas med oss.
Des Moines!
Har nån ringt hans rum? Eller kollat båten?
Reggie och Henry har en lista över hans favoritställen.
Om han vill bli funnen, så hittar de honom.
Skit i det. Jag fortsätter sticka.
Jag vet inte varför du försöker.
För att det här är kvinnogöra, Slim.
Shy?
Shy? Är du här?
Herregud.
Shy?
Hur är det med dig? Det är Midge.
Se på mig.
Prata inte med främlingar. Det har väl din mamma lärt dig.
Här. Håll i den här.
Du måste sätta ifrån dig whiskyn.
Det kommer aldrig att hända.
Kan du röra dig? Är du skadad nån annanstans? Finns det nåt lyse?
För många frågor.
Förlåt. En fråga till. Vad hände?
Vad som hände... Jag gick ut och träffade på nån...
Träffade på nån? Vem? Jake LaMotta?
Försvinn, Midge.
Snälla Shy...
Snälla vadå? Jag gick till en bar. Jag tog med nån hit.
-Måste jag beskriva det målande? -Det skulle hjälpa.
Jag är sångare, inte målare.
Jag förstår inte. Du är alldeles sönderslagen i ansiktet.
Vilken flicka skulle göra så här?
Snälla du.
Vadå, "snälla du?"
Så Monica...
Ser bra ut på bild. Alla flickorna ser bra ut på bild.
Men varför skulle han göra så mot dig?
Han gillar väl Chuck Berry.
Jag lovade Reggie att det aldrig skulle hända igen. Jag lovade.
Du, det är okej. Du behöver läkarvård.
-Nej. -Du blev överfallen.
Inga läkare. Ingen får veta. Ingen i bandet.
-De kommer att bli rasande. -Nej då.
Nämnde de Des Moines?
-Nej, det gjorde de inte. -Det kommer de att göra.
De är bara oroliga för dig.
Du är rolig, Midge.
Fan!
Om det är nåt en judisk flicka vet, är det när man bör söka läkare.
Jag måste göra showen.
Shy...
Jag får inte missa den. Jag lovade Reggie. Han får inte veta det här.
-Men... -Jag menar det.
Säg inte att du fann mig så här. Säg inget till nån. Inte till nån.
Okej. Jag lovar.
Vi ska bara...
Vi ska snygga till dig.
Vi åker tillbaka till hotellet. Jag har smink på rummet.
Harriet, min vän på B. Altman,
lärde mig några trick med mörkare hud, så jag...
Jag kan inte gå till ditt hotell.
Varför inte?
Det här är Florida. Svarta får inte bo på era hotell.
I Florida bor vi på Overtown.
Okej. Inget hotell.
Få se, du är väldigt fåfäng av dig.
Du tycker visst inte synd om mig längre.
Du måste ha smink av nåt slag här på båten.
Ja.
Det här funkar.
Okej.
Bra.
Var still. Jag ska snygga till dig.
Dwayne.
Vadå?
Jag heter Dwayne.
Det kommer att bli bra, Dwayne.
Hallå, jag hörde just att Shy är här.
Tror jag.
Jag lyssnade inte så noga...
Sjunger sittande.
Fan. Sjunger sittande.
-Sjunger sittande. -Sätt fart.
Sjunger sittande. Sätt fart.
Mina damer och herrar...
Fontainebleau Hotel presenterar stolt...
Shy Baldwin!
-Varför sjunger han sittande? -Vet inte.
Varför sjunger han sittande?
Var är pappa?
Han är trött.
Vad gör du?
Jag sätter mig här med dig.
Varför?
För att jag känner dig, och det skulle kännas konstigt om jag satt där med dem.
Måste du inte uppträda?
Nix. Ändrade planer.
Så synd.
Ursäkta, kan jag få en kaffe?
Varför inte? Vad hände?
Tja...
Shy sjunger.