Jag ska snart ut på turné.
Är det inte märkligt, när man inte är hemma
börjar man sakna såna där småsaker man aldrig har tänkt på.
Som ens barn?
Jag trodde den skulle gå hem bättre.
Jag antar att ni gillar barn. Det får stå för er.
Nåja, jag har barn.
Och alla blir sura när man tar med dem på flygplan.
Men om flygbolagen inte vill ha barn ombord,
varför har de spritflaskor i barnstorlek?
Oj. Ni är visst inte på skratthumör ikväll.
Det går en Bergman-film på biografen i närheten.
Den handlar om digerdöden. Ni kanske borde ha gått på den?
Eller så är det nåt som saknas i min föreställning.
Vad kan det vara? Vad?
Nu vet jag!
Ett fast uttryck!
Just det. Då kan jag dra en massa dåliga skämt
och rädda upp föreställningen med en patenterad vinnare.
Nåt i stil med: "Sleva i er den, ni!"
Eller: "Det kan ni hoppa upp och sätta er på!"
Eller: "Nu ska ni få se på andra bullar!"
Just det!
Jag är väl lite nervös.
Jag ska vara förartist åt Shy Baldwin.
Ja, honom gillar ni.
Men jag kommer inte att turnera ensam.
Jag har ett stödteam.
Min manager, Susie Myerson.
Ni har visst träffats.
Men Susie har alltid trott på mig.
Hon har pushat mig att bli bättre och bättre, ibland utför ett stup.
Men hur som haver är jag lojal mot henne för det.
För utan lojalitet, vad finns det för mening med ett partnerskap?
Om du vill ha lojalitet, skaffa hund, säger folk.
Men även den mest lojala hund sticker huvudet i grannes skrev
för att den vill bli kliad.
Det betyder inte att den inte gillar en.
Det betyder bara att den inte är så jävla nogräknad.
Okej.
Tack ska ni ha. Jag är mrs Maisel. God natt.
Bra jobbat, Midge. Väldigt bra.
Ursäkta, lyssnade du ens?
Nej, missuppfatta mig inte, du var usel.
Det var som att sitta vid min farmors dödsbädd om igen,
-fast utan tilltugg. -Tack för återkopplingen.
Bättre att göra fiasko nu än inför 1 000 personer i Vegas.
Det vore katastrofalt.
Oj, vad du smickrar mig, Jackie.
Ja, det kan du verkligen behöva.
Vad var allt det där om lojalitet?
Jag försökte bara inspirera publiken.
När du är förartist för Shy kan du väl slopa inspirationen
och vara rolig istället? Du är ju inte förartist för Buddha.
Tack för stödet.
-Är det vad du egentligen tycker? -Vadå?
Att jag sticker huvudet i Sophie Lennons skrev?
Jag menade allmänt.
Okej, försök vara specifik. Då kanske du får några skratt.
Okej.
Och förresten, "hur som haver"? Det låter helt fel.
Inte alls.
Jo, man säger "hur som helst." Så säger man.
Jag säger i alla fall "hur som haver."
Jag försöker bara inspirera.
Nog har du inspirerat mig, allt.
Presentera nästa artist.
Jag vill inte missa nåt.
Gå!
Hör på, jag...
Okej! Om ni tycker det är deprimerande att höra flera okarinor spela samtidigt,
borde ni faktiskt ha gått och sett Bergman-filmen.
-Miriam Weismann! -Herregud!
Mrs Fulber, du skrämde mig.
Vad är det för oväsen i din lägenhet?
Det är visst nån fest.
Jag ska kolla, jag kom just hem.
Varifrån?
-Jag har varit ute. -En vardagskväll?
-Ja. -Med pojkar?
-Jag måste gå! -Borsta tänderna!
-Du är inte min barnvakt längre! -...förordningar trots lagarna...
Lagarna bestäms av kapitalister.
De rika använder konstitutionen för att rättfärdiga sina brott mot de fattiga.
Marx var den sanne puristen.
Lenin var den lille pojken som kackade på Karls genialitet.
Jag har aldrig hört det uttryckas så, men jag håller med i stora drag
Hej... allihop.
Miriam! Låt mig presentera dig för några nya vänner.
Det här är Ezra, Alan och Madeline.
Allihop, det här är min dotter Miriam.
Hej.
Jag träffade min advokat på White Horse Tavern
och kom i samtal med de här tre, och det började bli sent
och de skulle stänga, så jag bjöd dem hem hit.
De ska starta en tidning.
Snarare en revolutionär pamflett.
Vi tycker att Abe borde vara med.
Det låter bra. Kul att du får nya vänner.
Vi diskuterar namnet, och de slutliga alternativen är:
The New Jive och It's the '60s, Man!
Två tidlösa namn.
Alan kom på båda förslagen.
Han är så uttrycksfull.
Det var lite distraherande först, men man vänjer sig.
Och kamraterna i arbetsrummet?
Jag visste inte att de var där.
Det är Corey och Bishop. Vi bjöd in dem att slagga här.
Okej, allihop. Fortsätt ni, men kanske lite tystare...
Tankar är som åskmuller.
Ja, men kanske lite dovare åskmuller just nu,
och högre en annan gång. God natt.
Okej. Första numret bör innehålla en programförklaring.
Instämmer. Varför smyga med det?
Det är ju 60-talet.
Sjung, allihop!
Ditt gripande var en gudagåva, Abe.
Nu kan vi exploatera det och publicera det.
Göra dig känd, du blir ansiktet utåt för yttrandefrihet.
Ja, jag vill bli ansiktet utåt.
Du är den perfekta representanten för vår sak.
Nån folk känner förtroende för, en éminence grise.
Jag har alltid velat vara en éminence grise.
Jag ska få tillbaka dina anteckningsböcker från Bell Labs.
Jag ska peppra dem med yrkanden och hearings.
Jag har faktiskt en sak åt dig att underteckna genast.
Det är mina idéer, mina tankar!
Och de tillhör dig.
Det här är de sista smörkakorna.
Härligt!
Hallå! Ni är ju kommunister! Dela med er!
-Förlåt. -Självklart.
Jag kan koka ägg om nån vill ha.
Det behövs inte, Zelda.
Att ha en husa som betjänar dem och serverar dem smörkakor
strider mot deras proletära värderingar.
Nej, det är okej, Abe.
Ja, det hjälper oss att förstå vad vi kämpar mot.
Ni har skrikit. Ni har argumenterat,
för och emot.
Ni har bankat på borden.
Ni har bankat i väggarna. Ni har sjungit...
-Internationalen. -Och en låt av Chuck Berry?
Vi tog en välförtjänt paus.
Ni har klappat i händerna.
Ni har slamrat med glasen.
Nån var högljudd i badrummet.
-Ursäkta. -Använde du badrummet?
Och så sjöng ni ännu mer.
Vilket badrum?
-Miriam? -Michael?
Känner du Michael Kessler? Hur känner du honom?
Vad gör du här?
-Vad gör du själv här? -Jag bor här.
Hur känner du Michael Kessler?
Han är min advokat.
-Han är min advokat. -Vem är han för dig?
Min far.
-Är Miriam din dotter? -Varför har du en advokat?
-Han blev gripen. -Varför blev du gripen?
Jag försvarade en mans rättigheter.
-Vem då? -Lenny Bruce.
-Ursäkta? -Mannen du dejtar.
-Dejtar du Lenny Bruce? -Nej, det gör jag inte!
Ursäkta, behöver Zelda lyssna, eller kan hon gå och koka ägg?
Arbetsrummet.
Skynda på.
Zelda. Ägg. Nu.
Ja, miss.
Vad är det här?
Du sa åt mig att gå och se Lenny Bruce, så det gjorde jag.
Det här är för mycket för mig.
Och det kom hit ännu fler.
Jag ska prata med Ezra.
Och var är mamma? Hur kunde hon sova genom revolutionen?
-Hon åkte hem. -Det här är hennes hem.
-Nej, hem till släkten. -Åkte hon till Providence?
Hon vill prata med dem om sin andel av egendomen.
Oj. Hon avskyr ju Providence.
Men hon vill hålla en viss standard,
och det kostar pengar.
Jag däremot skulle kunna sova på gatan om det så krävdes,
utan vare sig sängplats eller mathållning.
Hur vill ni ha era ägg idag, mr Weissman?
Förlorade, med bröd och korv, tack.
Ni har tagit av er skorna.
-Har ni ont i liktornarna igen? -Ja, lite grann.
Tvätta fötterna, så går jag över dem med pimpstenen sen.
Utmärkt. Men din mor är inte stark som jag.
-Hon kräver bekvämlighet. -Kommer hon tillbaka?
Från Providence? Självklart gör hon det.
Är du säker?
Det är klart att jag är säker.
Ganska säker i alla fall.
Visst kommer hon tillbaka från Providence.
Hejsan, Rosie!
Rosie är hemma!
Välkommen hem, lilla Rosie.
Hej, Helda. Roligt att se dig.
Låt mig hjälpa er ur bilen, miss.
Det går bra ändå, John.
Kliv försiktigt, miss.
Jag är försiktig, tack, Helda.
Är ni trött, miss? Ni måste vara trött.
Lite trött är jag, John.
-Ska jag stötta er? -Nej.
-John kan bära er. -Jag kan gå själv.
-Ni ser utmattad ut, miss. -Rosie är hemma!
-Er väska. -Tack, Helda, jag ska bara...
Ni är säkert nära att kollapsa.
-Jag är trött, men inte utmattad. -Ni är rosig om kinderna.
-Det var varmt i bilen. -Rosie är hemma!
-Har ni fått värmeslag? -Jag tror inte det. Ser jag så ut...
Eller fryser ni? Ni skakar.
Gör jag? Det tror jag inte.
Kommer mr Weissman, miss?
Nej, inte den här gången, John.
Det är nog bäst så.
Det talas fortfarande om incidenten med trappan.
Det som hände fick alldeles för stora proportioner.
Ni ser väldigt blek ut, miss.
Gör jag? Det känns inte så.
Blek som ett spöke.
-Är Oscar i närheten? -Han arbetar.
-Er bror jobbar jämt, miss. -Jag vill gärna prata med honom.
Ni ser rödbrusig ut, miss. Har ni feber?
Nej, jag... Kanske. Jag känner mig lite varm.
Vi måste få upp er på övervåningen!
-Jag skickar upp en kall kompress. -Ja. Och ring doktorn!
Det kanske är en bra idé.
Minns ni hur trappan fungerar, miss?
-Ett trappsteg i taget. -Jag minns hur trappan fungerar.
Det krävs bara lite Winky Dink-magi. Alltså...
På med jackan. Vi måste ner på stan.
Okej.
Jag har fått fram lite information om din klubb i Chinatown.
Jag har grävt djupt.
Bra. Låt höra.
Jag spårade upp killen som höll till där förut.
Knappkillen.
Han flyttade rörelsen till Kanada. Tänka sig, Kanada av alla ställen.
I Kanada är det kallt, där behövs knappar.
Jag träffade några kanadensare i armén. De la smältost på sina pommes frites.
Är det ens lagligt?
Och de har drottningen på sina sedlar. Inte ens deras egen drottning, nån annans.
Vad sa han om stället?
Kom hit.
Det pågår nåt skumt där bak.
Det vet jag mycket väl.
Men han vet inte vad det är.
Det vet jag. Det är en spelhåla.
Jaså, då vet du mer än han.
Vilken stor hjälp.
Får jag tala om det där om spelhålan för honom?
Det tycker han säkert är jättekul.
Roa er bäst ni kan. Kom, Ethan!
Varför så trumpen? Det var du som skrev hyreskontrakt
med nån tungomålstalande gamling.
Han talade kinesiska. Och, ja, det var rätt dumt.
Jag är hungrig.
-Jag vet. -Pappa...
Sa den kanadensiska knappkillen nåt om ägaren då?
Gamlingen som visade oss runt?
Han hade aldrig träffat honom.
Perfekt. Jag kommer tillbaka sen.
Kom nu, Ethan.
-Jag är hungrig. -Vi äter lunch hos mamma idag.
-Håll ut i 20 minuter. -Där är mamma.
Vi ska till mamma. Hon är hemma hos sig.
Där är ju mamma!
Du har visst hakat upp dig.
Mamma!
Vad i helsike?
Vadå, är du trött på din egen frus underkläder?
Öppna ögonen. Det är slutet för Village.
Bara en massa turister med sina lådkameror
som letar efter pundare och "poeter" att fota.
Går man till Reggio, är det inte poesi direkt...
Zelda, kaffet är avslaget. Vi behöver nytt.
Genast, miss Madeline.
Andra gången jag säger till.
Det är ju givet. Vad annat kan man göra? Ta ställning!
-Anti-industrialisering! -Så ska det låta!
Det var där Stalin tog helt fel.
Dumheter att tro att en acceleration av industrialiseringen
skulle göra villkoren bättre. Kommunismen...
Pappa?
Tack och lov. Ett bekant ansikte.
Vad händer här?
-Jag vet inte. De förökar sig visst. -Och du släppte in en banjo i huset.
Den smög de in. Jag vet inte hur.
Det här är en banjofri zon, hör ni.
Säg att de inte använder mitt badrum.
De använder inget badrum.
-De använder ditt badrum. -Va? För tusan...
Hallå! Använd badrummet i källaren, har jag sagt!
Har jag kommit fel?
Det beror på om du vill störta regeringen eller inte.
Zelda, kan du ta barnen till deras rum?
När hon har hällt upp kaffe.
Nu, tack.
Zelda?
Zelda!
-Zelda? -Ursäkta, ja.
-Ni vet... -Vadå?
Det här är nog ingen bra miljö för ett litet barn.
Vi har slut på allt!
Utom illaluktande beatniks.
Kan du förklara allt det här för mig nån gång?
Ja, om jag själv lyckas begripa det.
Innan jag går vill jag visa dig det här.
Herregud. Vad är det här?
Det satt upptejpat i omklädningsrummet. Från en lokaltidning.
Det är från USO-showen.
Ville du visa soldaterna vad de kämpar för?
Vinden blåste upp kjolen.
Bra ljussättning. Dina underkläder syns bra.
Jag visste inte ens att de tog fotot.
Och rätt sexig bildvinkel.
Inte lustigt. Varför är det kladdigt?
Det vill ingen av oss veta.
-Hur kunde hon låta det hända? -Vem då?
Susie. Hon är helt ur slag. Distraherad.
Har jag inte nog att tänka på just nu?
Kom. Jag har några saker till barnen som du ska ta med.
Jag bad särskilt att ni inte skulle använda badrummet!
Jag bad...
De sover båda två.
Tack, Zelda.
Så det här är fas ett.
Extra filtar, extra leksaker.
Ethan har olika leksaker för olika årstider.
Du har olika hårklämmor för olika årstider.
Touché.
Det måste kännas konstigt att flytta ut.
Jag har bott här hela mitt liv.
Utöver all logistik inför turnén,
säger jag farväl till en väldigt söt våning.
Igen. Och imorgon är det...
Vadå?
Rätten. För skilsmässan.
Den blir klar imorgon.
Så snart? Jag trodde att det var senare.
Det var det, men vi fick den tidigarelagd på grund av turnén.
Den är imorgon kl. 15.00.
Okej.
Bra tänkt. Få det överstökat.
Det är bra. Att få det överstökat.
Ja. Så vi ses där.
Var då?
I rätten. Imorgon, kl. 15.00, va?
Joel, det är bara en formalitet. En stämpel på ett papper.
Du behöver inte komma dit.
Jag drog in dig i det här. Jag ska fullfölja det till slutet.
Är du säker?
Det är bara en stämpel på ett papper.
Det är mer än så.
Jag vet.
Vi ses där kl. 15.00.
Du är sen.
Inte alls. Går det bra?
Tryck ihop det.
Okej. Du brukar inte gilla när jag trycker ihop dina saker.
Jag har väntat i tio minuter.
Jag är tidig. Två minuter tidig.
Jag var tio minuter tidig.
Är soppan god?
Den är lite salt idag.
-Ja, både du och soppan. -Vadå?
-Vi skulle ju äta tillsammans. -Vi skulle bara träffas.
När man går till Stage Deli äter man. Det är en restaurang.
Det sa du inte uttryckligen.
Ska vi börja mötet, då?
Gärna.
Jag har pratat en del med Shys manager, Lou.
Ju mer jag pratar med honom, desto mer tappad bakom en vagn verkar han,
men så är det med alla jag pratar med, så strunt i det.
Distraherar jag dig? Vad är det där?
-Har du inte sett det? -Är det där du?
Det är en hel del av mig.
-Det är USO. -Gav soldaterna dig dricks?
Vad är det här? The Daily Mirror?
Det borde inte ha tryckts. Varför är det kladdigt?
Nån borde ha stoppat dem.
Vem då? Jag?
Vem annars? Verla?
Börja inte träta på mig nu också.
Jag har mina egna problem.
Vi träter inte!
Jag kan inte kontrollera allt.
Vi pratar inte om att ändra kurs på en asteroid,
utan om att ha en viss kontroll över min image.
Vad kunde jag ha gjort för att stoppa det här?
Kolla varenda bild som varenda fotograf tog den dagen?
De var minst ett halvdussin.
Du borde räkna ut nånting.
Okej. Jag ska räkna ut nånting.
Glöm mig, jag är inte viktig. Men Sophie Lennon,
hon vill ha total kontroll över sin image. Det sa hon själv.
Om det finns ett utvik av henne nånstans, kommer hon att bli förbannad.
Den enda komprometterande bild som finns av henne
är ett foto där hon äter en stor jävla tårta
och det kommer inga män att finna särskilt upphetsande.
Hon äter inte tårta.
Det måste vara ett foto där hon tvingar nån att äta tårta,
och sen ser överlägsen ut, men du lär dig nog.
I alla fall, allt är klart för första månaden av turnén...
Jag måste gå.
-Måste du? -Jag trodde vi skulle vara klara nu.
Du har inte ens ätit upp soppan.
Mina saker, tack.
Håll mig uppdaterad.
Visst, vi kan ha ett möte.
Allt väl, Chester?
Ja, mr Lehman.
Mycket bra.
Allt väl, Landry?
-Ja, mr Lehman. -Bra.
Rosie är på väg ut!
Rosie lämnar huset!
Oscar!
Rosie, hej!
Hej!
Gå försiktigt. Det är farligt territorium.
Inget jag inte är van vid.
Har ni sorkhål i New York nu?
Nej, men jag växte ju upp här.
-Går det bra, Joseph? -Ja, mr Lehman.
Utmärkt. Rosie, du borde ligga och vila.
Jag har vilat sen jag kom hit. Jag behöver prata med dig.
Hur är det med lilla Miriam?
Tråkigt med hennes äktenskap.
Hon klarar sig. Hon är stark.
Stark? Vem brås hon då på?
Jag vet inte. Sin mormor, antar jag.
-Går det bra, Landry? -Ja, mr Lehman.
Bra. Och Abe?
Senast jag såg honom låg han i en hög nedanför trappan.
Han mår bra.
-Konstigt att han inte bröt nacken. -Han har lärt sig att rulla.
Skyller han fortfarande på trappan?
Trappan är precis intill dörren till gästrummet.
Han väntade sig inte det.
Men han hade ju gått uppför samma trappa.
Det var mitt i natten och ganska mörkt.
Man går nedför samma trappa som man går upp.
-Jag vet. -Konstigt att han inte skyllde på golvet.
Det där är glömt nu.
Om han väljer att komma hit igen får han sova på bottenvåningen.
Han får bara gå försiktigt i yttertrappan.
-Klarar han det? -Jag tror det.
-Det är tre trappsteg. -Jag vet.
Det tredje är lurigt.
Tja, här är det.
Platsen där farmor la sig ned att vila... för evigt.
Såna som hon finns inte längre.
Vi har henne att tacka för allt.
Så lilla Rosie vill prata?
Ja, det vill jag.
Det gäller mitt underhåll, Oscar.
Jag har fått samma belopp i många år, och nu behöver jag lite mer.
Jag anade att det gällde det.
Jag skulle inte fråga om jag inte var tvungen.
Rosie, var inte nervös.
Jag har redan kallat till ett extra styrelsemöte senare idag.
Bara för formens skull. Sen kan du åka hem nöjd.
Verkligen? Tack, Oscar.
Om du ursäktar måste jag återvända till arbetet.
Självklart. Jag stör dig.
God morgon, Carlos. Går det bra?
-Det går bra, mr Lehman. -Utmärkt.
-Allt väl, Bo? -Allt väl, mr Lehman.
Mycket bra.
Hallå?
Hej, Ethan! Det är Susie. Hur är läget?
-Bra. -Får jag prata med din mamma.
Okej.
Mamma, det är Susie!
Ja?
Jag ville bara påminna om fotosessionen idag. Kl. 16.00 prick.
-Jag vet. Jag kommer. -Tre timmar, för det är en hel massa.
Porträttbilder, PR-foton, hela köret.
Det blir knappt om tid. Har du valt ut dina utstyrslar?
-Jag tar med tre. -Bra.
Vi kan träffas innan och prata om...
Jag kan inte. Jag ska till rätten.
-Har du blivit gripen igen? -Min skilsmässa.
-Före sessionen? -Jag sa att jag skulle göra det här.
Det tror jag inte!
Jag kanske borde ha ringt Sophie och dragit mitt schema,
så hade hon dragit det för dig, så hade du kommit ihåg.
Nej. Det vore inget bra system.
Måste du göra det idag?
Jag vill inte flyga tillbaka mitt i turnén
och missa framträdanden för det här. Jag måste göra det nu.
Okej. Men jag har betalat fotografen i förskott och får inte pengarna tillbaka.
Jag kommer. Om du inte håller mig kvar i telefon.
Okej, gå. Men gråt inte så att du blir svullen i ansiktet.
Nej då. Vi ses senare.
Och vem tog fotona?
En man som anlitats av mrs Daly för att skugga mr Daly, herr domare.
Alltså en privatdetektiv med licens från delstaten New York?
-Det stämmer. -Bra.
Bara en minut till. Han ska bara avsluta det här.
Bra. Tack, Leslie.
En minut till.
Mår du bra?
Någorlunda.
Och du?
Jag tog fel slips.
-Vilken slips är rätt? -Vet inte. Inte den här.
Hej.
Susie.
Jag vet att du inte vill ha mig här. Men jag måste få dig till fotosessionen.
Håller ni tiden?
Varför pratar domaren så långsamt?
Har han pratat så här långsamt hela tiden?
Måste man stoppa i en slant till?
Jag behöver ingen jävla barnvakt.
Jo, prinsessan, det behöver du faktiskt.
Är du hennes advokat? Pratar du fort? Få höra.
-Jösses. -Hej, Susie.
-Vi har inte en sån relation. -Vänta utanför.
Mål nummer nio. Maisel mot Maisel.
Bra. Skynda på!
Har hon födslovärkar eller nåt?
Nu gör vi det här innan hon får ett hysteriskt anfall.
Domare Wagaman, god eftermiddag.
Jag heter Leslie Nunberg och företräder Miriam Maisel i målet.
God eftermiddag, mr Nunberg. Mrs Maisel.
God eftermiddag.
Det här målet var schemalagt först om ett par månader,
men det har blivit tidigarelagt?
Ja, herr domare, det finns särskilda omständigheter,
och vi är tacksamma för er förståelse.
Ja. Tack, herr domare.
Då sätter vi igång.
Jag har läst de edliga intygen och de verkar vara i sin ordning,
så det här bör gå fort.
Ja!
Tystnad från åhörarna, tack.
Och jag ser inte att mr Joel Maisel bestrider skilsmässan.
-Det stämmer, herr domare. -Jag bad om tystnad.
Förlåt, herr domare. Jag är mr Maisel, och jag...
Ursäkta slipsen.
Mr Maisel? Är ni maken?
Ja, det stämmer.
Vad gör ni här? Bestrider ni skilsmässan?
-Nej, sir. -Så varför är ni här?
Som moraliskt stöd för min fru.
-Som vill skilja sig? -Det stämmer.
-För äktenskapsbrott? -Det stämmer.
Så modernt. Det är nästan franskt.
Men nu blev det plötsligt mer komplicerat.
Herr domare, skilsmässan
mellan mr och mrs Maisel sker i bästa samförstånd.
Det var sannerligen nåt nytt.
De är redo att gå vidare.
Det är jag inte så säker på.
Paret före er var som hund och katt.
Det är det normala.
Ni två verkar vara annorlunda,
och jag vill försäkra mig om att ni inte begår ett misstag.
Tick-tack, tick-tack.
Tystnad!
Vi begår inget misstag.
Men er make är här som moraliskt stöd.
Förklara för mig hur det hänger ihop.
Det gör det inte! Joel, gå härifrån, för fan!
Det är du som inte borde vara här!
Ordning i rättssalen! Vem är det där?
Hon är min manager, herr domare.
Manager? För vad?
Jag är underhållare, komiker, och jag ska ut på turné.
-Komiker? -Ja.
-Varför? -Jag kan inte sjunga.
Herr domare, hon är för blygsam.
Hon ska turnera med Shy Baldwin. Det är stort.
-Och det är okej för er del? -Ja.
-Ni verkar vara överens om allting. -Ja.
Vilket för mig tillbaka till min fråga. Varför skiljer ni er?
Jag kan inte vara hustru just nu.
Jaha. Men era barn, då? Ethan och Esther?
Följer de med er på turnén?
Nej, jag tar hand om dem.
-Men ni är ju pappan. -Jag vet.
-Han är pappan. -Jag vet.
-Vad är det jag missar? -Den jävla fotosessionen!
Han är pappan, han tar hand om barnen, ni missar ingenting.
Okej. Sista försöket.
Ta tid på er. Lugna ner er.
Tänk om. Kom tillbaka senare.
Nej. De är redo. Sätt fart! Och prata fortare!
Försvinn från rättssalen!
Hör på!
Jag var inte bara otrogen en gång.
Jag låg med många andra kvinnor. En hel massa.
-Va? -Håll med mig, bara.
-Verkligen? -Ja.
Jag är en av dem, herr domare.
Vi hade en het romans. Riktigt primitiva grejer.
Han är en fuling. Ni borde bevilja damen skilsmässa.
-Slå med klubban, bara. -Susie, sätt dig.
Er två skulle jag bevilja skilsmässa utan att tveka.
Kan alla vara tysta nu?
Om ni två inte vill ha mer betänketid, kan jag inte tvinga er.
Begäran om skilsmässa beviljas.
Nästa fall.
-Tack, herr domare. -Ja, tack, herr domare.
Ja. Tack. Jag går nu.
Då fortsätter vi. Nästa fall, tack.
Ja, herr domare. Fall nummer elva,
Livingston mot Jonathan Gregorios dödsbo.
Jaha. Det blev visst uppskjutet från december.
Är alla...
Kan ni vara snälla och gå?
Du sitter där borta, Rosie.
Jaha, mina herrar.
Jag förklarar detta extrainsatta styrelsemöte öppnat.
Vi har en särskild gäst med oss idag,
-lilla Rosie från norr. -Hej.
-Hej! -Hej.
Hej, allihop. Hej, Liev.
Hej, lillasyster. Mår du bra?
Jag mår bara bra, tack.
Och hur mår Abe?
Abe mår bra. Tack för att du frågar.
Vågar han gå i närheten av trappor?
Ja, han använder trappor jämt.
Trappor är ett svårt begrepp.
Han föll bara en enda gång, Liev.
Rosie, vi bara retas med dig. Vi gillar Abe. Konstigt vore det annars.
Behövs inte, tack.
Hör ni, Rosie kom hit idag med en särskild begäran.
Ja, jag är här idag
för att be er om...
Rosie.
Jag låter Oscar förklara.
Vår lilla Rosie är här idag
för att be om mer pengar från förvaltningsfonden.
Ni förstår, Abe har blivit avskedad,
och Rosie behöver mer pengar för att upprätthålla sin levnadsstandard.
Han blev inte avskedad. Han gör en förändring i livet, bara.
Okej, fel av mig. Han gör en förändring i livet,
från "anställd" till "arbetslös".
-Ska han flytta upp klassrummet? -Liev!
Okej, nu fortsätter vi. Rosie?
Tack. För att förklara med egna ord...
Nix. Kan du lämna rummet?
-Varför? -Vi ska strax rösta.
Omröstningar är hemliga. Det vet du.
Det är en familjeangelägenhet. Jag hör till familjen.
Såna är reglerna.
Så varför får han stanna?
Det är Mendel, Jacobs pojke.
-Och? -Han är med i styrelsen.
-Ja! -Han är ett barn.
Ja, och en dag blir han en man.
Samt att farbror Mordecai drog sig tillbaka och en plats blev ledig.
Två lediga platser. Ni fyllde aldrig farmors.
Vi tänkte låta Mendel ta hennes plats, men så drog sig Mordecai tillbaka
och vi gav Mendel Mordecais plats. Och nu har vi slut på folk.
-Jag, då? -Vad menar du?
Jag kunde ta farmors plats.
Är det komiskt att överväga att ge mig en styrelseplats?
Styrelsen utgörs av männen i familjen. Det vet du.
-Farmor var en flicka. -På sätt och vis!
Farmor startade rörelsen. De måste ha henne med i styrelsen.
Så hur förtjänar Mendel sin plats?
-Kom igen, Rosie. -Vadå, kom igen?
Varför har jag aldrig tillfrågats om att ingå i styrelsen?
Jag är en äldre familjemedlem,
det finns en tom plats, och där sitter en dum liten pojke.
Hon är elak! Jag röstar nej!
Det är inte så man fattar beslut, din lilla fårskalle. Sluta!
Rosie, bli inte hysterisk.
-Jag är inte hysterisk! -Du bor i New York, lillasyster.
-Du kan inte rörelsen. -Jag kan lära mig.
Din inlärningstid är nog över sen länge.
Han vet inte heller nåt om rörelsen.
-Ursäkta? -Kom igen, Oscar.
Du går omkring på fälten och frågar jobbarna om det går bra.
De svarar "ja", du säger "bra", och sen går du in igen.
-Det klarar jag också. -Rosie...
"Hur går det, Bobby? Jaså? Klart. Hej då."
Rosie, gå och lägg dig och låt oss rösta,
så vi får ge dig dina jävla nålpengar.
-Fult ord! -Håll tyst, Mendel.
-Nålpengar! -Vill du ha dem eller inte?
Vet du vad jag vill ha?
Som medlem i familjen vill jag ha en plats i styrelsen.
Det funkar inte så.
Som en familjemedlem som slutat äta tandkräm, kräver jag en styrelseplats.
Det kan du glömma.
I så fall tillhör jag tydligen inte den här familjen.
Och eftersom jag inte tillhör familjen
vill jag inte ha nåt med den att göra.
Oavsett hur mycket pengar ni kastar åt mig, är jag färdig!
-Rosie... -Det är mycket enkelt.
Om jag inte får vara med, vill jag inte ha era pengar.
Inga pengar alls!
Kom, farmor. Kvinnor är inte välkomna här.
Vad i helvete?
Hallå!
Jag heter Joel Maisel.
Jag är idioten som hyrde lokalen där uppe.
Och jag är inte polis.
Bara en vanlig kille.
En kille som behöver information.
Och en dusch.
Jag ringde numret på hyresavtalet men det var avstängt,
och det finns bara en postbox och den är i Delaware, så...
jag har slut på alternativ.
Jag måste få prata med ägaren.
Jag hoppas att en av er förstår mig.
Tack.
Fortsätt, bara.
-Hej där. -Titta inte på mig.
-Jag sparade en plats åt dig. -Det behövs två platser.
-Vad menar du? -Det här.
Jag ser ut som en av min pappas prisbelönta kvigor.
Imogene, du ser ut precis som före bebisen, nätt och perfekt.
Mina damer, inta era platser.
Visst är hon jättefin?
Roligt att du är här, Imogene.
Allihop, armarna uppåt.
Trasdocka.
Skaka loss.
De skilda är visst här i full styrka.
De nya mödrarna också.
Jag sparade en plats åt dig!
Tack, men nej tack, Isabelle!
Lyft nu upp era rockringar.
Och, pulsera.
Varför var det så viktigt att komma hit idag?
Jag hörde att du hade blivit tjock och ville se själv.
Inte lustigt.
Jag måste komma i form för turnén.
Berätta mer om turnén!
Och åt höger.
Det är 18 städer.
Och åt vänster.
Och en gång till.
Arton städer. Oj!
-Skickar du mig 18 vykort? -Självklart.
Armarna, mina damer.
Skriv om allt du upplever,
allt du ser, hör och äter. Nej, vänta, inte äter.
Och byt arm.
Du blir inte tjock av att läsa om mat.
Det vet du inte.
Ta nu era isometriska band.
Jag hoppas att det där lilla knäppa trollet, din manager, följer med.
Du behöver en vakthund. Det händer läskiga grejer på resor.
-Och skriv om dem, snälla. -Kliv upp på plattorna.
Ja, Susie ska med.
-Varför så sur? -Och twista!
Vi är osams just nu.
Hon tog sig an en annan artist. Sophie Lennon.
Oj, Sophie Lennon. Det är stort.
Jag avskyr henne.
Just det. Vi avskyr Sophie Lennon. Jag glömde.
Gör åttor nedåt.
Det var för mycket på en gång att hon tog sig an Sophie.
Jag behöver henne på heltid. Hon övergav mig liksom.
Övergav dig? Gjorde hon? Vilken skit!
Nej, hon är min manager än, men jag borde inte behöva dela henne.
Menar du att hon tjänar så bra på dig
att hon inte behöver andra artister?
Inte riktigt.
Hon tjänade nog bara ungefär 20 dollar på mig förra året.
Sväng med armarna.
Hon har alltså så mycket besparingar att hon har dig som enda artist?
Inte riktigt.
Hon har nog inga besparingar alls.
Hon har nog inte ens ett bankkonto.
Men på turné som förartist till Shy Baldwin,
så rullar väl pengarna in?
Inte direkt.
Det räcker inte ens till mig.
Men Susie får väl hälften?
Och såga.
Inte direkt.
Men jag förstår. Du är Miriam Maisel.
Det borde räcka.
Ja. Det borde räcka.
Kan du flytta dig? Jag ser inte.
Jag födde barn för fyra veckor sen!
Och din man dricker.
Känns det bättre?
Lite grann, ja.
Rose?
Rose!
Skönt, du är tillbaka.
Jag visste att du skulle komma tillbaka. Jag tittade i din garderob,
men ibland kommer du inte tillbaka,
så jag är glad att du kom tillbaka.
Det är väl du?
Du är dig inte lik.
Vill du ha nåt? Nåt att dricka? Nåt att äta?
Rose?
Jag har just gjort en odyssé av bibliska proportioner.
Oj, då!
Hieronymus Bosch kunde inte ha avbildat den värld
jag har levt i de senaste 25 timmarna.
Du hade en jobbig flygresa.
Det kan man nog säga.
Det första planet stod stilla på startbanan i fem timmar.
Det andra planet drabbades av turbulens
som kändes som om Guds hand slet planet i småbitar.
Jag fick en resväska i huvudet och ett barn spydde på min handväska.
Stackars handväska.
Vi fick landa i San Diego, i rakt motsatt riktning mot New York.
Så efter tolv timmar var jag 200 mil längre bort från min destination,
och vem är det där?
Det är Ezra. Han blev oense med sin fru.
Han behövde ett ställe att slagga några nätter.
Är det mamma? Är hon hemma?
På sätt och vis.
Allt som fanns tillgängligt från San Diego var ett plan till Philadelphia,
så jag tog det och tänkte ta tåget därifrån till New York,
men eldarna strejkar så jag fick ta bussen
där jag blev tafsad på av en liten man i fedora.
Och ursäkta, men vem är det där?
Det är mr Curtis. Han är från universitetet.
Ja, frun. Jag tar bara några mått för nästa boende.
En nobelpristagare. Spännande för oss.
Roligt att det gläder er, mr Curtis. Verkligen.
Tänker ni ta med er gardinerna? De är fina.
Ja, vi tar gardinerna med oss, mr Curtis.
Vi tar med oss allt av värde som vi kan pantsätta,
eller när det gäller gardiner, göra kläder av.
Jag förstår inte.
Jag måste skaffa några Butterick-mönster.
Får jag låna den där för att ta mått på min man för byxor?
Fick du inte mer pengar av familjen?
Mamma, vad har hänt med dig?
Vad hände mig?
Min nedlåtande, hånflinande familj var så jäkla hemsk
att jag gav upp underhållet helt. Det är vad som hände mig.
Ursäkta, vadå?
Jag gav upp pengarna. Jag vill inte ha dem. Det är blodspengar.
Men...
Men vadå?
Rose, vi behöver de där pengarna.
Vi kan inte leva utan pengarna. Vad är väl lite blod?
Pengarna var ett ok. Nu är jag avlastad.
Oberoende. Fri.
Det här är otroligt.
Vad är otroligt, Miriam?
Ni. Ni båda.
Du slutar på Columbia, du mister våningen.
Du åker för att få mer pengar från familjen och återvänder helt tomhänt.
Vad är problemet med er två?
Vad är problemet med oss? Sa du det?
-Nej. -Det ska jag tala om. Du.
Du är problemet med oss.
-Du! -Jag?
Allt som händer är ditt fel.
Jag var nöjd med mitt liv.
Jag behövde inte vara jämlik eller stå upp för mina rättigheter.
Jag var nöjd.
Hela livet har jag låtit andra fatta alla beslut för mig.
Och jag stortrivdes!
Du. Du gav mig de här idéerna.
Du gjorde mig passionerad och oberoende och pank!
Varsågod.
Förlåt, det var oundvikligt.
Det var väldigt bra gjort av henne att ge upp pengarna.
Håll tyst, Ezra.
Jag vet inte.
Den här känns för åtsittande. Är den det?
Jag gillar det. Det passar dig.
Jag gillar den där skräddarsydda looken.
Dina kläder brukar vara så säckiga att man inte ser figuren.
Jag fattar fortfarande inte vad fan du gör här.
Du sa ju att jag skulle flytta in i dag.
Jag sa onsdag den 13:e.
Jag hörde bara onsdag.
Dina lakan är jäkligt hårda.
Jag ska bränna upp dem. Kanske medan du ligger i dem.
Det påminner mig. Midge ringde.
-Vadå? När? -För cirka en timme sen.
Det väckte mig ur en djup sömn.
Hon sa att hon skulle träffa dig på nåt party ni skulle gå till.
Toppen.
Så vi går inte dit tillsammans. Okej.
Vadå, vill du att hon håller dig i handen eller nåt?
Nej, det behöver jag inte.
Jag går med dig om du vill.
Jag kan köra runt dig i en jävla barnvagn.
Jag klarar mig själv. Mitt mantra sen jag var tre år.
Bravo. Släck lyset när du går ut.
Med nöje.
Jag kan inte öppna dörren med sängen nere.
Jag kan inte fälla upp sängen utan att du ser mig spritt naken.
Vilket bryderi.
-Susie Myerson? -Ja?
Från Susie Myerson & Associates?
Ja?
Verkligen?
Vem är du?
Reggie. Shys manager.
Vi behöver prata.
Jag antar att jag kan slita mig från allt det roliga.
Så kommer du att bli en glädje eller en sorg i mitt liv?
Jag tar hand om min artist. Det är allt du behöver veta.
Och hur är din artist?
Vänta nu. Är inte Lou Shys manager?
Lou? Nej.
Lou är den vita killen som skivbolagen är villiga att förhandla med.
Lou är den vita killen som Nabisco vill prata med
när de vill att Shy gör PR för dem.
Lou är den vita killen som skakar hand med borgmästare
när de vill ge Shy stadens nycklar.
-Lou är... -Vit.
-Ja! -Jag fattar.
Lou är väldigt vit.
Så lyssna på mig, Susie Myerson & Associates,
-jag sköter ruljangsen. Uppfattat? -Visst.
Tänker du käfta emot så där?
Jag käftar inte emot. Jag sa "visst".
Allt går genom mig. Jag är grindvakten.
-Uppfattat. -Tänker du fortsätta käfta emot?
Jag käftar inte emot, jag bara pratar.
Jag ska tala om vad för slags manager jag är, Susie Myerson & Associates.
Jag har sett efter Shy sen vi var barn och kastade sten på ödetomter.
Vi drev nummerlotterier åt Stephanie St. Clair innan vi fyllt tio.
När han började sjunga gick jag runt med hatten,
höll honom utanför problem, höll honom kvar i rampljuset.
Jag kommer att vara vid hans sida när han dör, om inte jag dör först.
Jag skulle ge mitt liv för honom.
Det är så det funkar. Fattar du?
Fattar du inte?
Jag vågar fan inte säga nåt.
Det har varit ett bra möte.
Har du några frågor?
En, om det går bra.
Vi fick några bilder tagna. Jag har kontaktkopior,
men jag behöver pengar till förstoringar.
Så skaffa lite pengar.
Jag tänkte att ni kunde ställa upp med det.
Ser jag ut som din mormor? Varför ska jag ge dig pengar?
Hon har inga publicitetsfoton.
Så skaffa några.
Det går inte utan pengar.
Det var inte min idé att ha nån silkeslen vit tjej som förartist för Shy,
men det var hans beslut. och nu får jag sota för det.
Reggie, du behöver inte sota för nåt.
Att stoppa en femdollarssedel i din ficka för taxi
är Lous sätt att sköta saker.
Men det är inte mitt sätt.
Ge mig kvitton, så säger jag vilka utlägg som du får ersatta.
Okej.
Du vill visst klargöra att det är du som "sköter ruljangsen".
Bra. Du lyssnade.
När hon kommer hit kan du väl åtminstone träffa henne?
Hon är silkeslen, men du kommer att gilla henne.
Är det där hon?
Det var en jäkla natt!
Det var på Half Note, och en tjej vid namn Sandra...
Jag menade bara att jag ville presentera dig.
Jag vet alltid var jag har Shy.
...gav honom en sur min hela kvällen.
Sen fick vi ett till dacapo, okej?
Så Billy vänder sig kvickt om för att tömma sin spottventil,
och tömmer den rakt på Cab Calloway.
Vad äckligt.
Den pysen log jämt, men inte den här gången.
Han skickade mig räkningen för kemtvätten också.
Tack för det, boss. Jag är skyldig dig för det.
Och det här är Slim.
Slim, trofast som få.
Jag visste att det skulle komma.
-Lojala, kungliga Slim. -Han kommer aldrig över det här.
Han lämnade mig i sex månader för att turnera med den där sydstatskillen.
Han med höftrörelserna som stal vårt sound?
-Elvis! -Elvis!
Sen tog han sitt förnuft till fånga.
Och den sanne kungen var vänlig nog att låta mig återvända.
Så, Midge Maisel, det här är gänget.
Gänget, det här är Midge Maisel.
Hon är jätterolig.
Res dig, Midge, så att de kan säga hej.
Midge, välkommen till familjen.
Hej, allihop. Trevligt att träffas.
Tack för att ni får mig att känna mig som en i gänget.
Du igen.
Jag igen.
Jag fick meddelandet.
Tack för att ni träffar mig.
Pratar ni inte engelska?
Sätt dig.
Heter du Joel Maisel?
Maisel. Betoningen på "Mai".
Så heter jag.
Maisel?
Mei. Jag heter Mei.
Okej, hej.
-Vad är så lustigt? -Du trodde att jag hette Maisel.
-Kan vi fortsätta? -Det här är ägarna.
-Vad heter de? -Du kan inte uttala namnen.
-Vad är det här för? -För att glömma vad du såg.
Nej. Jag vill inte ha pengar.
Det var inte därför jag ville träffas.
Jag vill bara veta hur det här ska funka.
Är det säkert att de är ägarna?
Ja.
Det är en spelhåla, va?
-Ja. -Är den laglig?
Hör på, jag ska öppna en klubb.
Det blir musik och komiker, jag ska försöka få utskänkningstillstånd,
och jag måste veta om det är risk för razzior
eller att FBI slår in dörren, såna saker.
Bara lugn. Det kommer inte att hända.
Hur kan du vara så säker?
Snutarna bryr sig inte om oss.
De kommer bara när nån har blivit mördad.
Har nån blivit mördad?
Det var ett skämt. De är faktiskt väldigt roliga.
De driver med dig. Ingen har blivit mördad.
Så det är ingen fara för min klubb?
Jag vill inte jobba upp den bara för att se allt rasa samman.
Den kommer inte att bli framgångsrik.
Vad?
Vadå, Mei? Vad sa du?
Jag sa bara vad du sa.
Klubben kommer att bli lyckad. Jag ska göra den lyckad.
Nej, du passar bra för oss, för du har väldigt få kunder.
Fel. Jag ska tjäna pengar.
Det ska jag!
De frågar om du tänker stanna.
För annars river de hyreskontraktet
och hyr ut åt nån annan rörelse som går med förlust.
Jag stannar. Förstått? Jag stannar.
Och jag ska göra pengar på det här. Ni ska få se.
Vänta, det var engelska. De förstår engelska.
Är de verkligen ägarna?
Vi ses, Maisel.
Hej.
Hur länge har du varit här?
Ett tag.
Jag såg dig inte.
Jag var i det andra rummet. Jag såg dig.
Ja. Så snart jag kom drog Shy in mig i sin grupp.
Det är bra att han inkluderar dig så där.
Du borde lära känna honom.
Ja, det var snällt av honom.
Vilket tjusigt ställe.
Ja, det måste ha en intressant historia.
Ja. Absolut.
Du, Miriam, jag klarar inte det här.
Jag känner mig obekväm med många, och det gör inget,
men att vara obekväm med dig känns för jävla konstigt. Jag kan inte.
Om det är så det är, så blir jag inte hennes manager.
Och det är okej för mig. Allvarligt.
Så...
Det här är kontaktkopiorna från sessionen.
Jag märkte ut dem jag tyckte var bra. Säg vad du tycker.
Jag trodde att du alltid gjorde dig bra på bild,
men det finns några riktigt dåliga foton av dig här.
De flesta är riktigt bra.
Jag ska bara ordna förstoringar,
men det kommer att hända och det kommer att bli jättebra.
Susie, jag vill att du ska ha "Associates."
Jag vill att du ska ha en kontorssvit och fönster med utsikt
och en skylt utanför, och nån som hämtar kaffe åt dig.
Jag vill att du ska ha en egen bil och en chaufför,
för du kör jävligt illa.
Jag vill att du ska ha en stor lägenhet
med varmvatten och en garderob full av blazers.
Jag vill att du ska ha ett bankkonto.
Jag kan stå ut med Sophie Lennon.
Du är alltid viktigast för mig.
Vi är de vitaste människorna i världen.