‫אז אני עומדת לצאת למסע הופעות לכמה זמן.‬
‫זה לא מוזר איך שכשאתם רחוקים מהבית,‬
‫אתם מתגעגעים לדברים הקטנים שאף פעם לא באמת חשבתם עליהם?‬
‫כמו הילדים שלכם?‬
‫חשבתי שזה יעבוד טוב יותר.‬
‫אני מניחה שאתם אוהבים ילדים. על טעם ועל ריח.‬
‫טוב, יש לי ילדים.‬
‫ונראה שכולם כועסים כשמעלים ילד למטוס.‬
‫אבל אם חברות התעופה לא רוצות אותם,‬
‫למה הן מספקות בקבוקי אלכוהול קטנים?‬
‫וואו. אתם לא במצב רוח לצחוק הערב, אה?‬
‫יש סרט של ברגמן בהמשך הרחוב,‬
‫הוא על המגפה השחורה. אולי הייתם צריכים ללכת לזה?‬
‫או אולי משהו חסר בסט שלי?‬
‫מה זה יכול להיות?‬
‫אני יודעת!‬
‫משפט מחץ!‬
‫כן. כך אוכל לספר הרבה בדיחות גרועות,‬
‫ולהציל אותן עם אחד ממשפטי המחץ הרשומים שלי.‬
‫משהו כמו, "קחו מנה מזה!"‬
‫או "תעגנו את זה בנמל שלכם!"‬
‫או "תדחפו את זה לפירוגי שלכם!"‬
‫כן!‬
‫אני מניחה שאני קצת לחוצה.‬
‫אני מחממת את שי בולדווין.‬
‫כן, אותו אתם אוהבים.‬
‫אבל לא אהיה לבדי בדרכים.‬
‫תהיה לי מערכת תמיכה.‬
‫המנהלת שלי, סוזי מאירסון.‬
‫אני רואה שנפגשתם.‬
‫אתם יודעים, היא תמיד האמינה בי, סוזי.‬
‫היא דחפה אותי להשתפר יותר ויותר, לפעמים מעבר לצוק.‬
‫אבל מ'כפת לי, אני נאמנה לה בגלל זה.‬
‫כי, באמת, אם אין נאמנות, מה הטעם בשותפות?‬
‫אומרים שאם אתה רוצה נאמנות, קח כלב.‬
‫אבל אפילו הכלב הכי נאמן ידחוף את הראש שלו לכוס של השכנה שלך‬
‫כי הוא רוצה שיגרדו אותו.‬
‫זה לא אומר שהכלב לא אוהב אתכם.‬
‫זה פשוט אומר שהכלב לא כזה בררן.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, כולם. אני גב' מייזל. לילה טוב.‬
‫עבודה טובה, מידג'. ממש טובה.‬
‫אני מצטערת, הקשבת בכלל?‬
‫שלא תטעי, היית נוראית.‬
‫זה היה כמו לשבת שוב עם סבתא שלי לפני מותה,‬
‫- אבל בלי חטיפים. - תודה על הפידבק.‬
‫עדיף להיות גרועה עכשיו מאשר מול 1,000 אנשים בווגאס.‬
‫זה יהיה נוראי.‬
‫באמת, ג'קי, אתה מנפח לי את הראש עם מחמאות.‬
‫כן, גם הראש שלך נראה גדול יותר הערב!‬
‫אז מה זה היה בדיוק? כל העניין על נאמנות?‬
‫אני רק מנסה לעורר השראה בקהל שלי.‬
‫אולי לא תנסי לעורר השראה כשאת מחממת את שי‬
‫ופשוט תהיי מצחיקה? את לא מחממת את בודהה המזוין.‬
‫את תמיד עוזרת. תודה.‬
‫- זה באמת מה שאת חושבת? - מה?‬
‫שאני דוחפת את הראש שלי לכוס של סופי לנון?‬
‫דיברתי באופן כללי.‬
‫טוב. תנסי להיות ספציפית. אולי זה יביא כמה צחוקים.‬
‫בסדר.‬
‫ודרך אגב, "מ'כפת לי"? אין דבר כזה.‬
‫כן, יש דבר כזה.‬
‫לא, אין. זה "מה אכפת לי". ככה אומרים.‬
‫טוב, אני אומרת "מ'כפת לי".‬
‫אני רק מנסה לעורר השראה.‬
‫טוב, עוררת בי השראה.‬
‫לך להודיע על המופע הבא.‬
‫אני לא רוצה להפסיד כלום.‬
‫לך!‬
‫תראי, אני...‬
‫טוב! אם אתם חושבים שאוקרינות מרובות שמנגנות במקביל זה מדכא,‬
‫אז באמת הייתם צריכים ללכת לסרט המזוין של ברגמן.‬
‫גברת מייזל המופלאה‬
‫- מרים וייסמן! - אלוהים!‬
‫גב' פולבר, הבהלת אותי.‬
‫מה זה כל הרעש מהדירה שלכם?‬
‫יש שם איזושהי מסיבה.‬
‫אבדוק, בדיוק חזרתי הביתה.‬
‫מאיפה?‬
‫- יצאתי. - בערב שלפני ביה"ס?‬
‫- כן. - עם בנים?‬
‫- אני חייבת ללכת, גב' פולבר! - צחצחי שיניים!‬
‫- את כבר לא הבייביסיטר שלי! - ...רגולציות למרות חוקים...‬
‫הקפיטליסטים קובעים את החוקים.‬
‫העשירים משתמשים בחוקה כדי להצדיק את הפשעים שלהם נגד העניים.‬
‫מרקס היה הטהרן האמיתי.‬
‫לנין היה הילד הקטן שחרבן על הגאונות של קרל.‬
‫מעולם לא שמעתי שאומרים את זה ככה, אבל אני מסכים עם הסנטימנט הכללי.‬
‫שלום, כולם.‬
‫מרים! אני רוצה להכיר בפנייך כמה חברים חדשים.‬
‫אלו עזרא, אלן ומדליין.‬
‫כולם, זו הבת שלי, מרים.‬
‫שלום.‬
‫נפגשתי עם העו"ד שלי בווייט הורס טאברן,‬
‫ונכנסתי לשיחה עם שלושתם ונהיה מאוחר.‬
‫סגרו את המקום, אז הזמנתי אותם לפה.‬
‫הם פותחים עיתון שבועי.‬
‫יותר כמו פורמט רחב מהפכני.‬
‫ואנחנו חושבים שאייב צריך לקחת בו חלק.‬
‫נשמע נהדר. זה נחמד שאתה רוכש חברים.‬
‫התלבטנו איך לקרוא לו, והאפשרויות הסופיות הן...‬
‫"ההבלים החדשים" ו"אלו שנות ה-60, בנאדם!"‬
‫שני שמות על-זמניים.‬
‫אלן חשב על שניהם.‬
‫הוא כל כך אקספרסיבי.‬
‫זה קצת הסיח את הדעת בהתחלה, אבל מתרגלים לזה.‬
‫והחברים בחדר העבודה?‬
‫לא ידעתי שהם שם.‬
‫כן, אלו קורי ובישופ. הזמנו אותם לבוא לישון פה.‬
‫טוב, חבר'ה. אז תמשיכו, אבל אם תוכלו להמשיך יותר בשקט...‬
‫רעיונות הם כמו רעמים.‬
‫כן, אבל אולי רעמים קטנים יותר לבינתיים,‬
‫ורועשים יותר בזמן אחר. לילה טוב.‬
‫טוב, חבר'ה, המהדורה הראשונה אמורה לכלול הצהרת משימה.‬
‫אני מסכים. אין טעם להיות מעודנים.‬
‫טוב, אלו שנות ה-60, בנאדם!‬
‫כולם!‬
‫המאסר שלך היה מתנה מאלוהים, אייב.‬
‫ועכשיו צריך לנצל את זה, לפרסם את זה.‬
‫להפוך אותך לפנים של חופש הביטוי.‬
‫אני רוצה את זה. אני רוצה להיות הפנים.‬
‫אתה התדמית המושלמת למטרה.‬
‫מישהו שאנשים יכולים לסמוך עליו, יועץ סתרים.‬
‫תמיד רציתי להיות יועץ סתרים.‬
‫אביא את מחברות העבודה שלך ממעבדות בל.‬
‫אני מפגיז אותם בעתירות ודיונים.‬
‫למעשה, יש לי משהו שאתה צריך לחתום עליו מייד.‬
‫אלו הרעיונות שלי, המחשבות שלי!‬
‫והם שייכים לך.‬
‫אלו עוגיות החמאה האחרונות.‬
‫יופי!‬
‫היי! אתם קומוניסטים, בשם אלוהים. תחלקו!‬
‫- סליחה. - כמובן.‬
‫אני יכולה להכין ביצים למי שרוצה.‬
‫זה בסדר, זלדה.‬
‫אני בטוח שעוזרת שמשרתת אותם ככה ומגישה להם עוגיות חמאה,‬
‫זה כזה חילול של ערכי מעמד הפועלים שלהם.‬
‫לא, אייב, זה בסדר.‬
‫כן, זה עוזר לנו להבין נגד מה אנחנו נלחמים.‬
‫צעקתם. התווכחתם.‬
‫העליתם טענות נגד.‬
‫דפקתם על שולחנות.‬
‫דפקתם על קירות. שרתם...‬
‫- את "האינטרנציונל". - ושיר של צ'אק ברי?‬
‫עשינו הפסקה שהרווחנו ביושר.‬
‫מחאתם כפיים.‬
‫השקתם כוסות.‬
‫מישהו היה רועש בשירותים.‬
‫- סליחה. - השתמשת בשירותים?‬
‫הייתה עוד שירה.‬
‫איזה שירותים?‬
‫- מרים? - מייקל?‬
‫את מכירה את מייקל קסלר? איך את מכירה אותו?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫- מה את עושה פה? - אני גרה פה.‬
‫איך את מכירה את מייקל קסלר?‬
‫הוא העו"ד שלי.‬
‫- הוא העו"ד שלי. - מי הוא בשבילך?‬
‫הוא אבי.‬
‫- מרים היא הבת שלך? - למה יש לך עו"ד?‬
‫- הוא נעצר. - למה נעצרת?‬
‫כי הגנתי על זכויותיו של אדם.‬
‫- איזה אדם? - לני ברוס.‬
‫- תחזור שוב? - הבחור שאת יוצאת איתו.‬
‫- את יוצאת עם לני ברוס? - לא, אני לא.‬
‫סליחה, זלדה היא חלק מזה או שהיא יכולה להכין ביצים?‬
‫חדר העבודה.‬
‫זוז, זוז, זוז.‬
‫זלדה. ביצים. עכשיו.‬
‫כן, גברתי.‬
‫מה קורה?‬
‫אמרת לי ללכת לראות את לני ברוס, אז הלכתי.‬
‫המוח שלי לא עומד בכל המידע הזה.‬
‫ועוד בחורים נכנסו.‬
‫אדבר עם עזרא.‬
‫ואיפה אימא? איך היא ישנה בזמן המהפכה?‬
‫- היא חזרה הביתה. - זה הבית.‬
‫- לא, היא נסעה לראות את משפחתה. - היא נסעה לפרובידנס?‬
‫היא רוצה לדבר איתם על החלק שלה בקרן הנאמנות.‬
‫אוי, לא. היא שונאת את פרובידנס.‬
‫אבל היא צריכה סגנון חיים מינימלי,‬
‫וזה דורש כסף.‬
‫את מכירה אותי. הייתי ישן ברחובות הקרים אם הייתי צריך.‬
‫ללא מצעים, תר אחרי מזון.‬
‫איך להכין את הביצים שלך הבוקר, מר וייסמן?‬
‫קרפדה במאורה אולי יהיה נחמד היום.‬
‫אני רואה שחלצת נעליים.‬
‫- היבלות מציקות לך שוב? - קצת.‬
‫נשטוף לך את הרגליים, ואשתמש באבן ספוג שוב.‬
‫מושלם. אבל אימא שלך, היא לא חסונה כמוני.‬
‫- היא צריכה את מנעמי החיים שלה. - והיא תחזור?‬
‫מפרובידנס? מובן שהיא תחזור.‬
‫ואתה בטוח?‬
‫מובן שאני בטוח.‬
‫אני די בטוח לגמרי.‬
‫כן, מפרובידנס, היא תחזור.‬
‫פרובידנס, אוקלהומה‬
‫שלום, רוזי!‬
‫רוזי בבית!‬
‫ברוכה הבאה הביתה, רוזי הקטנה שלי.‬
‫שלום, הלדה. טוב לראות אותך.‬
‫תני לי לעזור לך לצאת מהרכב, גברתי.‬
‫אני יכולה לצאת לבד, ג'ון.‬
‫תיזהרי מהמדרגה, גברתי.‬
‫אני נזהרת, תודה, הלדה.‬
‫את עייפה, גברתי? את בטח עייפה.‬
‫קצת, ג'ון.‬
‫- את רוצה שאתמוך בך, קטנטונת? - לא.‬
‫- או שג'ון יסחב אותך. - אני יכולה ללכת לבד.‬
‫- את נראית מותשת, גברתי. - רוזי בבית!‬
‫- התיק שלך. - אני בסדר, הלדה, פשוט...‬
‫את בטח עומדת להתמוטט.‬
‫- אני עייפה, ג'ון, אבל לא מתמוטטת. - את סמוקה.‬
‫- היה חמים במכונית... - רוזי בבית!‬
‫- קיבלת מכת חום? - לא נראה לי. אני נראית...‬
‫יש לך צמרמורת, גברתי? את רועדת.‬
‫באמת? לא חשבתי שאני רועדת.‬
‫האם מר וייסמן יגיע, גברתי?‬
‫לא, לא הפעם, ג'ון.‬
‫עדיף ככה.‬
‫עדיין מדברים כאן על תקרית המדרגות.‬
‫מה שקרה עם המדרגות לגמרי יצא מפרופורציה.‬
‫את ממש חיוורת, גברתי.‬
‫באמת? אני לא מרגישה כך.‬
‫כמו רוח רפאים.‬
‫- איפה אוסקר? הוא בסביבה? - הוא עובד.‬
‫- אחיך תמיד עובד, גברתי. - אשמח לדבר איתו.‬
‫את אדמדמה, גברתי. יש לך חום?‬
‫לא, אני... אולי. קצת חם לי.‬
‫צריך להעלות אותך למעלה!‬
‫- אשלח תחבושת קרה למעלה. - כן. ותתקשר לרופא!‬
‫אני מניחה שאפשר להתקשר לרופא.‬
‫את זוכרת איך המדרגות עובדות, גברתי?‬
‫- אחת אחרי השנייה, כן? - אני זוכרת איך המדרגות עובדות, הלדה.‬
‫כל שצריך זה רק קצת קסם וינקי דינק. עכשיו...‬
‫תלבש את המעיל, ילד. צריך ללכת לצפון העיר.‬
‫בסדר.‬
‫היי, יש לי קצת מידע על המועדון שלך בצ'יינהטאון.‬
‫חפרתי ממש עמוק.‬
‫נהדר. ספר לי.‬
‫מצאתי את הבחור שהיה שם לפניך.‬
‫בחור הכפתורים שלי.‬
‫הוא העביר את הפעילות שלו לקנדה. אתה מאמין? קנדה, מכל המקומות?‬
‫קר בקנדה, מעילים צריכים כפתורים.‬
‫פגשתי כמה קנדים בצבא. הם שמים פתיתי גבינה על צ'יפס.‬
‫זה בכלל חוקי?‬
‫והם שמים את המלכה על הכסף שלהם. אפילו לא את המלכה שלהם, של אנשים אחרים.‬
‫מה הוא אמר על המקום?‬
‫בוא לפה.‬
‫יש משהו מפוקפק מאחור.‬
‫אני יודע שיש משהו מפוקפק מאחור.‬
‫אבל הוא לא יודע מה זה.‬
‫אני יודע מה זה. זו מאורת הימורים.‬
‫טוב, אז אתה יודע יותר ממנו.‬
‫זה היה מועיל מאוד.‬
‫אכפת לך אם אספר לו על מאורת ההימורים?‬
‫הוא ממש ייהנה מזה.‬
‫תרגיש חופשי. קדימה, איתן!‬
‫היי, מה זו הגישה הזו? אתה זה שחתם על חוזה שכירות‬
‫עם איזה זקן שדיבר בשפה לא מובנת.‬
‫הוא דיבר סינית, וכן, זה היה טיפשי למדי.‬
‫אני רעב.‬
‫- אני יודע. - אבא...‬
‫הבחור הקנדי של הכפתורים לפחות אמר משהו על הבעלים?‬
‫זה הזקן שהראה לנו את המקום?‬
‫הוא אמר שהוא מעולם לא פגש אותו.‬
‫מושלם. אחזור מאוחר יותר.‬
‫בוא, איתן.‬
‫- אני רעב. - הארוחה היום אצל אימא, ילדון.‬
‫- חכה 20 דקות. - הנה אימא.‬
‫אנחנו הולכים לאימא. אימא בדירה שלה.‬
‫הנה אימא!‬
‫אתה חוזר על עצמך, חבר.‬
‫אימא!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מה, נמאס לך מהתחתונים של אשתך?‬
‫תפתח את העיניים. הווילג' גמור.‬
‫יש שם תיירים עם מצלמות קודאק ארורות‬
‫והם מחפשים מכורים ו"משוררים" כדי לצלם אותם.‬
‫אם אתה הולך לרג'יו, זו לא שירה...‬
‫זלדה, הקפה מעופש. צריך קפה טרי.‬
‫מייד, גב' מדליין.‬
‫זו הפעם השנייה שביקשתי.‬
‫זה ברור. מה עוד יש לך? תנקוט עמדה, בנאדם!‬
‫- נגד תיעוש! - עכשיו אתה מדבר!‬
‫בזה סטאלין טעה ב-100 אחוז.‬
‫זה לחלוטין בולשיט שהאצת התיעוש‬
‫הייתה הופכת את המצב לפורה לקומוניזם ולעושר משותף.‬
‫אבא?‬
‫תודה לאל. פנים מוכרות.‬
‫מה קורה פה?‬
‫- לא יודע. אני חושב שהם מתרבים. - והכנסת בנג'ו הביתה.‬
‫הם הגניבו אותו לפה, אני לא יודע איך.‬
‫זה אזור ללא בנג'ו, חבר'ה.‬
‫בבקשה תגיד לי שהם לא משתמשים בשירותים שלי.‬
‫הם לא משתמשים בשום שירותים.‬
‫- הם משתמשים בשירותים שלך. - מה? בשם אלוהים...‬
‫היי! אמרתי לכם להשתמש בשירותים של השרת במרתף!‬
‫נכנסתי לדירה הלא נכונה?‬
‫תלוי מה אתה חושב על הפלת הממשלה.‬
‫זלדה, את יכולה לקחת את הילדים לחדרם?‬
‫אחרי שהיא תמזוג את הקפה, מתוקה.‬
‫עכשיו, אם לא אכפת לך.‬
‫זלדה?‬
‫זלדה!‬
‫- זלדה? - אני מצטערת, כן, כן.‬
‫- את יודעת... - מה?‬
‫זו אולי לא הסביבה הכי טובה לילד.‬
‫טוב, נגמר לנו הכול!‬
‫חוץ מביטניקים מסריחים.‬
‫תכניסי את הדברים להקשר בשבילי בפעם אחרת?‬
‫בטח, אם אי פעם אבין את זה.‬
‫אז לפני שאלך, חשבתי שתרצי לראות את זה.‬
‫אלוהים. מה זה?‬
‫זה היה מודבק ללוקר של אחד הבחורים. זה מאיזה עיתון מקומי.‬
‫זה מההופעה ההתנדבותית לחיילים.‬
‫ורצית לתת לבחורים הצצה למה שהם נלחמים עבורו?‬
‫הרוח הגיעה משום מקום.‬
‫התאורה טובה. התחתונים שלך ממש זוהרים.‬
‫לא ידעתי אפילו שהם צילמו תמונה.‬
‫והזווית, מאוד סקסית.‬
‫זה לא מצחיק. למה זה דביק?‬
‫אף אחד מאיתנו לא רוצה לדעת.‬
‫- איך היא נתנה לזה לקרות? - מי?‬
‫סוזי. היא לא מרוכזת. דעתה מוסחת.‬
‫אין לי מספיק על הראש עכשיו?‬
‫בוא, יש לי כמה דברים לילדים שתרצה שיהיו אצלך.‬
‫ביקשתי מפורשות שלא תשתמשו בשירותים!‬
‫ביקשתי מפורשות...‬
‫שניהם ישנים.‬
‫תודה, זלדה.‬
‫אז זה שלב ראשון.‬
‫שמיכות נוספות, צעצועים נוספים.‬
‫לאיתן יש צעצועים שונים לעונות שונות.‬
‫לך יש סיכות שיער שונות לעונות שונות.‬
‫אחת-אפס.‬
‫זה בטח מוזר לעבור דירה.‬
‫גרתי בבניין הזה במשך כל חיי.‬
‫בנוסף לכל הלוגיסטיקה של להתכונן למסע ההופעות,‬
‫אני נפרדת לשלום מדירה ממש יפה.‬
‫שוב. ואז מחר, יש...‬
‫יש מה?‬
‫בית משפט. בשביל הגירושים.‬
‫הם יהפכו לרשמיים מחר.‬
‫כל כך מהר? חשבתי שזה יהיה מאוחר יותר.‬
‫זה היה אמור להיות, אבל עם המסע והכול, הקדמנו את זה.‬
‫זה מחר ב-15:00.‬
‫הבנתי.‬
‫בסדר.‬
‫חשיבה טובה. נסיים עם זה.‬
‫זה טוב. טוב לסיים עם זה.‬
‫כן. אז נתראה שם.‬
‫איפה?‬
‫בהליכים. מחר ב-15:00, נכון?‬
‫ג'ואל, זה רק עניין פורמלי. הם מחתימים פיסת נייר.‬
‫אתה לא חייב לבוא.‬
‫אני הכנסתי אותך לזה. אשאר עד הסוף.‬
‫אתה בטוח?‬
‫זו רק חותמת על פיסת נייר.‬
‫זה יותר מזה.‬
‫אני יודע.‬
‫נתראה ב-15:00.‬
‫איחרת.‬
‫לא נכון. אכפת לך?‬
‫תמעכי את זה.‬
‫בסדר. לרוב את לא אוהבת כשאני מועכת את הדברים שלך.‬
‫חיכיתי עשר דקות.‬
‫הקדמתי. הקדמתי בשתי דקות.‬
‫הקדמתי בעשר דקות.‬
‫את נהנית מהמרק שלך?‬
‫הוא קצת מלוח היום.‬
‫- כן, את והמרק. - מה?‬
‫- חשבתי שנאכל ביחד. - חשבתי שזו רק פגישה.‬
‫אנחנו אוכלות כשאנחנו הולכות לסטייג' דלי. זו מסעדה.‬
‫לא היית ספציפית.‬
‫היי, בואי נתחיל בפגישה, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אז דיברתי עם הבחור של שי, לו.‬
‫ככל שאני מדברת איתו יותר, כך אני בטוחה יותר שהוא טיפש,‬
‫אבל זה מרגיש לי כך עם כולם, אז לא משנה.‬
‫אני לא מפריעה לך, נכון? מה זה?‬
‫- לא ראית את זה? - זו את?‬
‫זה הרבה ממני.‬
‫- זה מההופעה ההתנדבותית. - הבנת בזכות החיילים?‬
‫מה זה? "הדיילי מירור"?‬
‫הם לא היו צריכים להדפיס את זה. למה זה דביק?‬
‫מישהו היה צריך לעצור אותם.‬
‫מי? אני?‬
‫אלא מי? ורלה?‬
‫היי, אל תכניסו אותי למריבה שלכן.‬
‫יש לי בעיות משלי.‬
‫אנחנו לא רבות!‬
‫אני לא יכולה לשלוט בכול.‬
‫אנחנו לא מדברות על שינוי מסלול ההתנגשות של אסטרואיד, סוזי,‬
‫אנחנו מדברות על קצת שליטה על התדמית שלי.‬
‫איך הייתי יכולה לעצור את זה?‬
‫לבדוק כל תמונה שכל צלם צילם באותו היום?‬
‫בטח היו לפחות חצי תריסר צלמים.‬
‫את צריכה לחשוב על משהו.‬
‫בסדר. אחשוב על משהו.‬
‫תשכחי ממני. אני לא חשובה, אבל סופי לנון,‬
‫היא רוצה שליטה מוחלטת על התדמית שלה. היא אמרה לי זאת בעצמה.‬
‫אז אם יש תמונת "עוגת גבינה" שלה שמסתובבת בחוץ, היא תכעס.‬
‫תמונת עוגת הגבינה היחידה של סופי לנון שתסתובב בחוץ‬
‫היא תמונה שלה אוכלת עוגת גבינה ענקית,‬
‫ואני לא חושבת שבחורים יסתכלו עליה ויעשו ביד.‬
‫היא לא אוכלת עוגות גבינה.‬
‫זו תהיה תמונה שלה מכריחה מישהו אחר לאכול עוגת גבינה,‬
‫בזמן שהיא ביקורתית כלפיו, אבל את עוד תלמדי.‬
‫בכל מקרה, הכול מוכן לחודש הראשון של המסע...‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫- באמת? - חשבתי שנסיים כבר.‬
‫אפילו לא סיימת את המרק שלך.‬
‫תעבירי לי את הדברים שלי?‬
‫תעדכני אותי.‬
‫בטח, אולי נוכל לערוך פגישה.‬
‫הכול בסדר, צ'סטר?‬
‫הכול בסדר, מר להמן.‬
‫טוב מאוד.‬
‫הכול בסדר, לנדרי?‬
‫- הכול בסדר, מר להמן. - טוב מאוד.‬
‫רוזי יוצאת!‬
‫רוזי עוזבת את הבניין!‬
‫אוסקר!‬
‫רוזי, שלום!‬
‫שלום!‬
‫תיזהרי. זה שטח בוגדני.‬
‫זה לא משהו שאני לא רגילה אליו.‬
‫יש גומות של חולדי השק בניו יורק עכשיו?‬
‫לא, אבל גדלתי פה, אל תשכח את זה.‬
‫- הכול בסדר, ג'וזף? - הכול בסדר, מר להמן.‬
‫טוב מאוד. עכשיו, רוזי, את צריכה לשכב. לנוח.‬
‫נחתי מאז שהגעתי לפה. אני צריכה לדבר איתך.‬
‫מה שלום מרים הקטנה שלנו?‬
‫זה דבר נורא, בקשר לנישואים שלה.‬
‫היא מתמודדת. היא בחורה חזקה.‬
‫חזקה? מאיפה היא קיבלה את זה?‬
‫לא יודעת. אני מניחה שמסבתא.‬
‫- הכול בסדר, לנדרי? - הכול בסדר, מר להמן.‬
‫טוב מאוד. ואייב?‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותו הוא שכב בתחתית המדרגות.‬
‫הוא בסדר.‬
‫- זה נס שהוא לא שבר את המפרקת. - הוא יודע להתגלגל.‬
‫הוא עדיין מאשים את המדרגות בנפילה?‬
‫המדרגות קרובות מאוד לדלת חדר האורחים.‬
‫הוא לא ציפה לזה.‬
‫אבל הוא עלה. הוא עלה במדרגות.‬
‫זה היה אמצע הלילה והיה חשוך למדי.‬
‫אותן המדרגות שעולים בהן הן אלו שיורדים בהן.‬
‫- אני יודעת. - מפתיע שלא האשים את הרצפה.‬
‫הכול נשכח.‬
‫טוב, אם הוא יבחר לחזור, נשים אותו בקומת הקרקע.‬
‫הוא רק צריך להיזהר מהמדרגות מהחניה.‬
‫- הוא יכול להתמודד איתן? - נראה לי שכן.‬
‫- יש שלוש מדרגות. - אני יודעת.‬
‫השלישית בעייתית.‬
‫טוב, הנה זה.‬
‫המקום בו סבתא התיישבה לנוח... לנצח.‬
‫כבר אין בחורות כמוה.‬
‫אנחנו חייבים לה הכול.‬
‫אז רוזי הקטנה רוצה לדבר?‬
‫כן.‬
‫מדובר בקרן הנאמנות, אוסקר.‬
‫אני מקבלת את אותו הסכום כבר שנים, ועכשיו אני צריכה קצת יותר.‬
‫חשבתי שבזה מדובר.‬
‫לא הייתי מבקשת לולא הייתי צריכה.‬
‫רוזי, אל תהיי לחוצה.‬
‫כבר כינסתי פגישה מיוחדת של ועד קרן הנאמנות מאוחר יותר היום.‬
‫זה רק למען הסדר הטוב, ואת תחזרי הביתה שמחה.‬
‫באמת? תודה, אוסקר.‬
‫עכשיו, סלחי לי, אבל אני חייב לחזור לעבודה.‬
‫כמובן. אני מפריעה.‬
‫בוקר טוב, קרלוס. הכול בסדר?‬
‫- הכול בסדר, מר להמן. - טוב מאוד.‬
‫- הכול בסדר, בו? - הכול בסדר, מר להמן.‬
‫טוב מאוד.‬
‫הלו?‬
‫היי, איתן! זו סוזי. מה שלומך?‬
‫- טוב. - תקרא לאימא שלך.‬
‫בסדר.‬
‫אימא, זו סוזי!‬
‫כן?‬
‫אני רק מתקשרת להזכיר לך את הצילומים היום. בדיוק ב-16:00.‬
‫- אני יודעת. אהיה שם. - זה שלוש שעות, כי זה כולל הכול.‬
‫צילומי ראש, צילומים ליחסי ציבור, הכול.‬
‫הזמן יהיה דחוק. בחרת תלבושות?‬
‫- אני מביאה שלוש. - יופי.‬
‫נוכל להיפגש מוקדם כדי לדבר על...‬
‫אני לא יכולה. אני בבית המשפט.‬
‫- נעצרת שוב? - הגירושים.‬
‫- לפני התמונות? - אמרתי לך שאני עושה את זה.‬
‫אני לא חושבת שאמרת!‬
‫אולי הייתי צריכה להתקשר לסופי ולהגיד לה מה הלו"ז שלי,‬
‫והיא הייתה אומרת לך ואז היית זוכרת.‬
‫לא. זו לא תהיה שיטה טובה, מרים.‬
‫זה חייב להיות היום?‬
‫סוזי, אני לא רוצה לטוס בחזרה באמצע המסע‬
‫ולפספס הופעות בגלל זה. אני חייבת לעשות את זה עכשיו.‬
‫טוב. פשוט שילמתי מקדמה ללא החזר לצלם.‬
‫זה יקרה. אלא אם נמשיך לדבר בטלפון.‬
‫טוב, לכי. אבל אל תבכי ותקלקלי את האיפור.‬
‫לא אבכה. נתראה מאוחר יותר.‬
‫ומי צילם את התמונות?‬
‫התמונות צולמו על ידי אדם שגב' דלי שכרה כדי שיעקוב אחר מר דלי, כבודו.‬
‫כלומר בלש פרטי עם רישיון ממדינת ניו יורק, אני מניח?‬
‫- כן, כבודו. - הבנתי.‬
‫רק עוד דקה. הוא מסיים פה.‬
‫נהדר. תודה, לזלי.‬
‫עוד דקה.‬
‫את בסדר?‬
‫בערך.‬
‫ואתה?‬
‫ענבתי את העניבה הלא נכונה.‬
‫- מה העניבה הנכונה? - לא יודע. לא זו.‬
‫היי.‬
‫סוזי.‬
‫אני יודעת שאת לא רוצה שאהיה פה. אני פשוט חייבת להביא אותך לצילומים.‬
‫אנחנו עומדים בלו"ז?‬
‫למה השופט מדבר כל כך לאט?‬
‫הוא דיבר כל כך לאט כל הזמן?‬
‫מישהו צריך לשים בו עוד מטבע?‬
‫אני לא צריכה בייביסיטר.‬
‫האמת, נסיכה, שאת כן צריכה.‬
‫אתה העו"ד שלה? אתה מדבר מהר? נשמע אותך מדבר.‬
‫- אלוהים. - היי, סוזי.‬
‫- זו לא מערכת היחסים שלנו. - חכי בחוץ.‬
‫תיק מספר תשע. מייזל נגד מייזל.‬
‫יופי. קדימה!‬
‫היא עומדת ללדת או משהו?‬
‫בוא נסיים עם זה לפני שתהיה לה התפרצות זעם.‬
‫השופט וגמן, אחר צהריים טובים.‬
‫שמי לזלי ננברג, ואני מייצג את מרים מייזל בתיק הזה.‬
‫אחר צהריים טובים, מר ננברג. גב' מייזל.‬
‫אחר צהריים טובים.‬
‫אז ההליכים האלה נקבעו במקור לעוד כמה חודשים מעכשיו,‬
‫אבל הם הוקדמו?‬
‫כן, כבודו, היו נסיבות מקלות,‬
‫ואנחנו מודים לך על ההבנה.‬
‫כן, תודה, כבודו.‬
‫אז בואו ניגש לעניין.‬
‫קראתי את התצהירים והם נראים ברורים ומסודרים,‬
‫אז זה לא אמור לקחת הרבה זמן.‬
‫כן!‬
‫אנחנו צריכים שקט מהאולם, בבקשה.‬
‫ואני רואה שאין אינדיקציה שמר ג'ואל מייזל מתנגד לכך.‬
‫- נכון, כבודו. - ביקשתי שקט.‬
‫אני מצטער, כבודו, אני מר מייזל, ופשוט...‬
‫סליחה על העניבה.‬
‫מר מייזל? אתה הבעל?‬
‫כן.‬
‫מה אתה עושה פה? אתה מערער?‬
‫- לא, אדוני. - אז למה אתה פה?‬
‫אני פשוט תומך באשתי.‬
‫- בזמן שהיא מתגרשת ממך? - כן.‬
‫- בגלל בגידה? - כן.‬
‫זה מודרני מאוד. כמעט צרפתי.‬
‫אבל עכשיו הכול נראה פחות פשוט.‬
‫כבודו, הסידור‬
‫בין מר לגב' מייזל ידידותי לגמרי.‬
‫טוב, זו תהיה פעם ראשונה.‬
‫הם מוכנים להמשיך הלאה.‬
‫אני לא בטוח בזה.‬
‫הזוג שלפניכם לא הפסיק לריב.‬
‫זו הנורמה.‬
‫נראה שאתם משהו שונה,‬
‫ואני רוצה לוודא שאתם לא עושים טעות.‬
‫טיק-טוק, טיק-טוק.‬
‫שקט!‬
‫אנחנו לא עושים טעות, כבודו.‬
‫אבל בעלך פה כדי לתמוך בך.‬
‫תסבירי לי איך זה מסתדר.‬
‫זה לא! ג'ואל, תעוף מפה!‬
‫את זו שלא אמורה להיות פה!‬
‫סדר, מייד! מי זו?‬
‫זו המנהלת שלי, כבודו.‬
‫מנהלת? של מה?‬
‫כבודו, אני אומנית במה, קומיקאית, ואני עומדת לצאת לדרכים.‬
‫- קומיקאית? - כן.‬
‫- למה? - אני לא שרה.‬
‫כבודו, היא ממעיטה בערך של זה.‬
‫היא יוצאת למסע הופעות עם שי בולדווין. זה ענק.‬
‫- ואתה בסדר עם זה? - כן.‬
‫- נראה ששניכם בסדר עם הכול. - כן.‬
‫מה שמחזיר אותי לפואנטה שלי. למה אתם מתגרשים?‬
‫אני לא יכולה להיות רעיה כרגע.‬
‫טוב. אבל מה עם הילדים שלך? איתן ואסתר.‬
‫הם יוצאים איתך לדרכים?‬
‫לא, אני אטפל בהם.‬
‫- אבל אתה האבא. - אני יודע.‬
‫- הוא האבא. - אני יודעת.‬
‫- מה אני מפספס? - את הצילומים המזוינים!‬
‫הוא האבא, הוא יטפל בילדים, אתה לא מפספס דבר.‬
‫טוב. ניסיון אחרון.‬
‫קחו קצת זמן. תירגעו.‬
‫תחשבו על זה מחדש. תחזרו אחר כך.‬
‫לא. הם מוכנים. קדימה! ודבר מהר יותר!‬
‫אני רוצה שתצאי מהאולם!‬
‫תראה!‬
‫לא נאפתי פעם אחת, בסדר?‬
‫שכבתי עם עוד המון נשים אחרות. הן עמדו בתור מפה עד לשבויגן.‬
‫- מה? - שתפי איתי פעולה.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫אני אחת מהן, כבודו.‬
‫היה בינינו משהו לוהט וסקסי. אני מדברת על סאדו-מאזו, סקס בחווה.‬
‫הוא בחור רע. כדאי שתיתן לגברת להתגרש.‬
‫- קדימה. תכה בפטיש. - סוזי, שבי.‬
‫לשניכם הייתי מעניק גירושים בלי שאלות.‬
‫עכשיו, כולם לשתוק, בסדר?‬
‫תראו, אם אתם לא רוצים עוד זמן לחשוב על זה, אני לא יכול להכריח אתכם.‬
‫הבקשה לגירושים התקבלה.‬
‫התיק הבא.‬
‫- תודה, כבודו. - כן, תודה, כבודו.‬
‫כן, תודה. אני הולכת.‬
‫בואו נמשיך כאן. התיק הבא, בבקשה.‬
‫כן, כבודו. תיק מספר 11,‬
‫ליווינגסטון נגד העיזבון של ג'ונתן גרגוריו.‬
‫בסדר גמור. עכשיו, אם אני זוכר נכון, זה נדחה מדצמבר.‬
‫האם כל ה...‬
‫אתם מוכנים לעזוב, בבקשה?‬
‫המקום שלך שם מאחור, רוזי.‬
‫בסדר, רבותיי.‬
‫אני קורא את פגישת הוועד המיוחדת הזו לסדר.‬
‫תראו מי נמצאת איתנו היום, אורחת מיוחדת מאוד,‬
‫- רוזי הקטנה מהצפון. - שלום.‬
‫- שלום! - היי.‬
‫שלום לכולם. שלום, ליאב.‬
‫שלום לך, אחות קטנה. את בסדר?‬
‫אני בסדר גמור. תודה.‬
‫ומה שלום אייב?‬
‫אייב בסדר, ליאב. תודה ששאלת.‬
‫הוא העז להתקרב לגרם מדרגות שוב?‬
‫כן, הוא משתמש במדרגות כל הזמן.‬
‫זה קונספט תובעני, מדרגות.‬
‫הוא נפל פעם אחת, ליאב.‬
‫רוזי, אנחנו סתם מקניטים אותך. כולנו אוהבים את אייב. מה יש לא לאהוב?‬
‫אני לא צריכה את זה, תודה.‬
‫עכשיו, חברים, רוזי באה היום עם בקשה מיוחדת.‬
‫כן, אני כאן היום‬
‫מכיוון שאני רוצה לבקש...‬
‫רוזי.‬
‫אתן לאוסקר להסביר.‬
‫רוזי הקטנה שלנו כאן היום‬
‫כי היא רוצה לבקש עוד קצת כסף מהקרן.‬
‫אתם מבינים, אייב פוטר מעבודתו,‬
‫ויש צורך בכספים נוספים כדי שרוז תוכל לשמור על איכות החיים שלה.‬
‫הוא לא פוטר. רק כדי שיהיה ברור, הוא עושה שינוי בחייו.‬
‫בסדר, אני חוזר בי. הוא עושה שינוי בחייו,‬
‫מ"עובד" ל"לא עובד".‬
‫- העבירו את הכיתה שלו למעלה? - ליאב!‬
‫בסדר, בסדר, בואו פשוט נמשיך עם זה עכשיו. רוזי?‬
‫תודה. רק כדי להרחיב במילים שלי...‬
‫לא, התכוונתי אם תוכלי ללכת?‬
‫- למה? - עומדים להצביע.‬
‫טוב, מצביעים בחשאי, רוזי. את יודעת את זה.‬
‫זה עניין משפחתי. אני משפחה.‬
‫זה החוק.‬
‫טוב, למה הוא נשאר?‬
‫זה מנדל. הבן של ג'ייקוב.‬
‫- אז? - הוא בוועד.‬
‫- כן! - הוא ילד.‬
‫כן, ויום אחד הוא יהיה גבר.‬
‫בנוסף, הדוד מרדכי פרש והיה לנו מקום פנוי.‬
‫היו לכם שני מקומות פנויים. מעולם לא מילאתם את זה של סבתא.‬
‫התכוונו להפוך את מנדל לסבתא, אבל אז מרדכי פרש,‬
‫אז הפכנו אותו למרדכי. ועכשיו נגמרו לנו הגברים.‬
‫- מה איתי? - מה איתך?‬
‫אני יכולה למלא את מקומה של סבתא.‬
‫מה, אז זה מצחיק שמגיע לי שישקלו לצרף אותי לוועד?‬
‫בוועד יושבים הגברים של המשפחה. את יודעת את זה.‬
‫- סבתא הייתה בחורה. - בערך!‬
‫סבתא הקימה את העסק. הם היו חייבים לשים אותה בוועד.‬
‫טוב, איך מנדל הרוויח את מקומו?‬
‫- בחייך, רוזי. - בחיי מה?‬
‫למה מעולם לא ביקשו ממני להיות בוועד?‬
‫אני בת משפחה בכירה,‬
‫יש פה כיסא ריק ואיזה ילד קטן וטיפש.‬
‫היא רעה! אני מצביע נגד!‬
‫לא מגיעים להחלטות ככה, דביל. תפסיקי!‬
‫רוזי, אל תהיי היסטרית.‬
‫- אני לא היסטרית! - את חיה בניו יורק, אחות קטנה.‬
‫- את לא יודעת דבר על העסק. - אוכל ללמוד.‬
‫אני חושב ששנות הלימודים שלך חלפו מזמן, רוזי.‬
‫גם הוא לא יודע דבר על העסק.‬
‫- סליחה? - בחייך, אוסקר.‬
‫אתה מסתובב בשדות ושואל את העובדים אם הכול בסדר.‬
‫הם אומרים "כן", אתה אומר "טוב מאוד", ואז אתה חוזר פנימה.‬
‫- אוכל לעשות זאת. - רוזי...‬
‫"איך הולך, בובי? טוב? כן?" סיימת. ביי.‬
‫רוזי, למה שלא תלכי לשכב ותתני לנו להצביע‬
‫ולתת לך את כסף הכיס הארור שלך?‬
‫- מילה רעה! - שתוק, מנדל.‬
‫- דמי כיס? - את רוצה אותם או לא?‬
‫אתם יודעים מה אני רוצה?‬
‫כבת משפחה, אני רוצה מקום בוועד הזה.‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫כבת משפחה שלא אוכלת דבק, אני דורשת מקום בוועד הזה.‬
‫זה לא הולך לקרות.‬
‫אז ברור שאני לא חלק מהמשפחה הזו.‬
‫ומכיוון שאני לא חלק מהמשפחה,‬
‫אני לא רוצה שום קשר אליה.‬
‫לא אכפת לי כמה כסף תזרקו עליי, נמאס לי!‬
‫- רוזי... - זה פשוט מאוד,‬
‫אם לא אוכל להצביע, אני לא רוצה את הכסף שלכם.‬
‫כלום ממנו!‬
‫קדימה, סבתא. נשים לא רצויות פה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫היי!‬
‫אני ג'ואל מייזל.‬
‫אני הפראייר ששכר את המקום למעלה.‬
‫ואני לא שוטר.‬
‫אני סתם בחור.‬
‫בחור שזקוק למידע.‬
‫ולמקלחת.‬
‫התקשרתי למספר על החוזה, אבל הוא לא היה מחובר,‬
‫ויש רק תיבת דואר, והיא בדלאוור, אז...‬
‫נגמרו לי האפשרויות.‬
‫עכשיו, אני צריך לדבר עם הבעלים.‬
‫ואני מקווה שמישהו מכם מבין אותי.‬
‫תודה.‬
‫תמשיכו.‬
‫- שלום. - אל תסתכלי עליי.‬
‫- שמרתי לך מקום. - היית צריכה לשמור לי שניים.‬
‫- על מה את מדברת? - על זה.‬
‫אני נראית כמו אחד מהעגלים של אבא שלי.‬
‫אימוג'ן, את נראית בדיוק כמו שנראית לפני הלידה, קטנטנה ומושלמת.‬
‫גבירותיי, תפסו את מקומכן.‬
‫היא לא נראית נהדר?‬
‫אני שמחה שאת פה, אימוג'ן.‬
‫כולן, ידיים למעלה.‬
‫למטה כמו בובת סמרטוטים.‬
‫התנערו.‬
‫אני רואה שהרבה גרושות הגיעו.‬
‫גם הרבה אימהות חדשות.‬
‫שמרתי לך מקום!‬
‫תודה, אבל לא תודה, איזבל!‬
‫עכשיו, תרימו את החישוקים.‬
‫ופעימות.‬
‫אז למה הרגשת דחיפות להגיע היום?‬
‫שמעתי איך הזנחת את עצמך והייתי חייבת לראות בעצמי.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫אני צריכה להיות בכושר למסע.‬
‫אני רוצה לשמוע עוד על המסע!‬
‫ולצד ימין.‬
‫זה 18 ערים.‬
‫ולשמאל.‬
‫ושוב.‬
‫שמונה עשרה ערים. וואו!‬
‫- תשלחי לי 18 גלויות? - כמובן.‬
‫זרועות, גבירותיי.‬
‫תכתבי את כל החוויות שלך,‬
‫כל מה שתראי, ותשמעי ותאכלי. לא, חכי, לא את מה שתאכלי.‬
‫ולשנות.‬
‫אי אפשר להשמין מלקרוא על אוכל, אימוג'ן.‬
‫את לא מדענית.‬
‫עכשיו קחו את החבלים האיזומטריים, גבירותיי.‬
‫אני מקווה שהמנהלת הטרולית הקטנה והמוזרה שלך באה איתך.‬
‫את צריכה כלב שמירה. דברים קורים בדרכים. דברים מלוכלכים.‬
‫- ותכתבי הכול, בבקשה. - תעלו על הקרשים.‬
‫כן, סוזי באה.‬
‫- למה הטון הזה? - ולהתפתל.‬
‫אנחנו מסוכסכות כרגע.‬
‫היא לקחה לקוחה חדשה. סופי לנון.‬
‫וואו, סופי לנון. זה גדול.‬
‫אני שונאת את סופי לנון.‬
‫נכון. אנחנו שונאות את סופי לנון. שכחתי.‬
‫תרדו בצורת שמונה.‬
‫זה היה יותר מדי, מהר מדי, זה שהיא החלה לעבוד עם סופי.‬
‫אני צריכה אותה במשרה מלאה. זה כאילו שהיא נטשה אותי.‬
‫נטשה אותך? היא העיפה אותך? איזו אידיוטית!‬
‫לא, היא עדיין המנהלת שלי, אבל אני לא צריכה לחלוק אותה.‬
‫אז את אומרת שהיא מרוויחה מספיק ממך‬
‫שהיא לא צריכה עוד לקוחות?‬
‫טוב, לא בדיוק.‬
‫אני חושבת שהיא הרוויחה ממני רק 20 דולר בשנה שעברה.‬
‫לסובב זרועות.‬
‫אז את אומרת שיש לה מספיק חסכונות כדי שתהיי הלקוחה היחידה שלה?‬
‫טוב, לא בדיוק.‬
‫לא נראה לי שיש לה חסכונות.‬
‫אולי אפילו לא חשבון בנק.‬
‫אבל לצאת למסע, לחמם את שי בולדווין,‬
‫זה יכניס הרבה כסף, נכון?‬
‫טוב, לא בדיוק.‬
‫אפילו לא מספיק למחייה בשבילי.‬
‫אבל סוזי מקבלת חצי, נכון?‬
‫ותנועת מסור.‬
‫טוב, לא בדיוק.‬
‫אבל לא, אני מסכימה. את מרים מייזל.‬
‫את אמורה להספיק לה.‬
‫כן. אני אמורה להספיק לה.‬
‫את יכולה לזוז? אני לא רואה.‬
‫ילדתי לפני ארבעה שבועות!‬
‫ובעלך שותה.‬
‫מרגישה יותר טוב?‬
‫קצת, כן.‬
‫רוז?‬
‫רוז!‬
‫נהדר, חזרת.‬
‫כלומר, ידעתי שתחזרי, הסתכלתי בארון שלך,‬
‫אבל לפעמים את לא חוזרת,‬
‫אז זה נחמד שחזרת.‬
‫זו את, נכון?‬
‫את לא נראית כמו עצמך.‬
‫להביא לך משהו? משהו לשתות? משהו לאכול?‬
‫רוז?‬
‫הרגע חזרתי ממסע רצוף תלאות בממדים תנ"כיים.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הירונימוס בוש לא היה יכול להמציא את העולם‬
‫שהייתי בו ב-25 השעות האחרונות.‬
‫הייתה לך טיסה גרועה.‬
‫אני מניחה שאפשר לומר את זה.‬
‫המטוס הראשון שלי לא עזב את מסלול ההמראה במשך חמש שעות.‬
‫במטוס השני היו מערבולות‬
‫שהרגישו כאילו יד האלוהים קורעת את המטוס לגזרים.‬
‫מזוודה נפלה לי על הראש, וילד הקיא על התיק שלי.‬
‫התיק המסכן שלך.‬
‫היינו צריכים לנחות בסן דייגו, שזה בכיוון ההפוך מניו יורק.‬
‫אז אחרי 12 שעות הייתי רחוקה בעוד 2,100 ק"מ מהמקום שניסיתי להגיע אליו,‬
‫ומי זה?‬
‫זה עזרא. הוא התווכח עם החברה שלו.‬
‫הוא היה צריך מקום לישון בו לכמה ימים.‬
‫זו אימא? היא בבית?‬
‫בערך.‬
‫מסן דייגו, כל מה שהיה פנוי היה מטוס לפילדלפיה,‬
‫אז עליתי עליו וחשבתי שאסע ברכבת משם לניו יורק,‬
‫אבל עובדי מנועי הקיטור שבתו, מה שאילץ אותי לקחת אוטובוס,‬
‫ושם איש קטן בכובע פדורה מישש אותי.‬
‫אני מצטערת, מי זה?‬
‫זה מר קרטיס. הוא מאוניברסיטת קולומביה.‬
‫כן, גברתי. אני רק לוקח מידות לדייר הבא.‬
‫זוכה פרס נובל. זה מרגש בשבילנו.‬
‫אני שמחה שאתה מתרגש, מר קרטיס. שמחה מאוד.‬
‫אתם מתכוונים לקחת את הווילונות האלה איתכם? הם נחמדים.‬
‫כן, אנחנו לוקחים את הווילונות איתנו, מר קרטיס.‬
‫אנחנו לוקחים כל דבר בעל ערך שאפשר למשכן,‬
‫או במקרה של וילונות, להפוך לבגדים.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אני צריכה לקנות כמה גזרות תפירה.‬
‫אני יכולה להשתמש בזה בשביל מידות למכנסיים של בעלי?‬
‫המשפחה לא נתנה לך עוד כסף?‬
‫אימא, מה קרה לך?‬
‫מה קרה לי?‬
‫המשפחה המתנשאת והמגחכת שלי הייתה כל כך נוראית‬
‫שוויתרתי לחלוטין על קרן הנאמנות שלי. זה מה שקרה לי.‬
‫אני מצטער, מה?‬
‫ויתרתי על הכסף. אני לא רוצה אותו. זה כסף דמים.‬
‫אבל...‬
‫אבל מה?‬
‫טוב, רוז, אנחנו צריכים את הכסף הזה.‬
‫אי אפשר לחיות בלי הכסף הזה. מה זה קצת דם?‬
‫הכסף הזה היה עול. עכשיו העול ירד ממני.‬
‫משוחררת. חופשייה.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫מה, מרים? למה את לא מאמינה?‬
‫עלייך. על שניכם.‬
‫אתה התפטרת מקולומביה, איבדת את הדירה.‬
‫את הלכת להגדיל את קרן הנאמנות, חזרת בלי קרן נאמנות?‬
‫כלומר, מה קורה לכם?‬
‫מה קורה? אמרת, "מה קורה?"‬
‫- לא. - אומר לך מה קורה, את.‬
‫את מה שקורה לנו.‬
‫- את! - אני?‬
‫כל מה שקורה הוא באשמתך.‬
‫הייתי מאושרת כפי שהייתי.‬
‫לא הייתי צריכה להיות שווה או לעמוד על שלי.‬
‫הייתי בסדר.‬
‫כל חיי אנשים אחרים החליטו בשבילי.‬
‫ואהבתי את זה!‬
‫את. את הכנסת לי את זה לראש.‬
‫גרמת לי להיות נלהבת ועצמאית ומרוששת!‬
‫על לא דבר.‬
‫מצטערת, זה דרש את זה.‬
‫אני חושב שזה ממש מגניב שהיא ויתרה על הכסף הזה.‬
‫תסתום, עזרא.‬
‫לא יודעת.‬
‫לא יודעת. זה מרגיש חנוק מדי. זה חנוק מדי?‬
‫אני אוהב את זה. זה מתאים לך.‬
‫אני אוהב את המראה המחויט עלייך.‬
‫לרוב הבגדים שלך כל כך רחבים שאי אפשר לראות את הגזרה שלך.‬
‫אני עדיין לא מבינה למה אתה פה.‬
‫זה היה תאריך הכניסה לדירה שנתת לי.‬
‫אמרתי לך יום רביעי ה-13.‬
‫שמעתי יום רביעי.‬
‫את יודעת, המצעים שלך מרגישים כמו נייר זכוכית.‬
‫אני מתכוונת לשרוף את המצעים. אולי כשאתה עדיין בתוכם.‬
‫זה מזכיר לי, מידג' התקשרה.‬
‫- מה? מתי? - לפני שעה בערך.‬
‫היא העירה אותי משינה עמוקה.‬
‫היא אמרה שהיא תפגוש אותך במסיבה הזו שאת הולכת אליה.‬
‫נהדר.‬
‫אז אני מניחה שלא נלך ביחד. בסדר.‬
‫מה, את צריכה שהיא תחזיק לך את היד או משהו?‬
‫לא, אני לא צריכה שהיא תחזיק לי את היד.‬
‫אבוא איתך אם את רוצה.‬
‫אדחוף אותך בעגלת תינוק מזוינת.‬
‫אני בסדר לבדי. זו המנטרה שלי מאז גיל שלוש.‬
‫יופי לך. תכבי את האור בדרך החוצה.‬
‫העונג כולו שלי.‬
‫אני לא יכולה לפתוח את הדלת כשהמיטה למטה.‬
‫אני לא יכול להרים את המיטה בלי שתראי אותי עירום.‬
‫זו בעיה קשה.‬
‫- סוזי מאירסון? - כן?‬
‫מסוזי מאירסון ושותפים?‬
‫כן?‬
‫באמת?‬
‫מי אתה?‬
‫אני רג'י. המנהל של שי.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אני מניחה שאקח הפסקה מכל הכיף.‬
‫אז את תהיי משהו שמח או לא שמח בחיי?‬
‫אני מטפלת בבחורה שלי. זה כל שעליך לדעת.‬
‫ואיך הבחורה שלך?‬
‫היי, לו הוא לא המנהל של שי?‬
‫לו? לא.‬
‫לו הוא הבחור הלבן שחברות התקליטים מוכנות לעבוד איתו.‬
‫לו הוא הבחור הלבן שחברת החטיפים אוהבת לדבר איתו‬
‫כשהם רוצים ששי ייצג אותם.‬
‫לו הוא הבחור הלבן שראשי עיר אוהבים ללחוץ את ידו‬
‫כשהם רוצים שהבחור שלי יקבל את מפתח העיר.‬
‫- לו... - לבן.‬
‫- כן. - הבנתי.‬
‫לו לבן מאוד.‬
‫אז תקשיבי לי, סוזי מאירסון ושותפים.‬
‫- אני מנהל את העניינים. הבנת? - בטח.‬
‫אז את תתחצפי אליי ככה?‬
‫אני לא מתחצפת, אמרתי "בטח".‬
‫הכול עובר דרכי. אני השומר בשער.‬
‫- הבנתי. - את תמשיכי להתחצף?‬
‫אני לא מתחצפת, אני רק מדברת.‬
‫בואי ואספר לך איזה סוג של מנהל אני, סוזי מאירסון ושותפים.‬
‫אני מטפל בשי מאז שהיינו ילדים וזרקנו אבנים במגרשים ריקים.‬
‫עבדנו בהימורים עבור סטפני סנט קלייר לפני שהיינו בני עשר.‬
‫כשהוא גילה שהוא יודע לשיר, אני אספתי את הכסף,‬
‫דאגתי שלא ייכנס לצרות, שלא יתפסו לו את המקום.‬
‫אהיה לצידו כשהוא ינשום את נשימתו האחרונה, אלא אם אמות לפניו.‬
‫אקריב את חיי עבורו.‬
‫זה מה שקורה כאן. הבנת?‬
‫לא הבנת?‬
‫אני מפחדת לדבר.‬
‫זו הייתה פגישה טובה.‬
‫יש לך שאלות?‬
‫אחת, אם זה בסדר.‬
‫צילמנו תמונות. יש לי את הקונטקטים,‬
‫אבל אני צריכה כסף כדי להדפיס אותן.‬
‫אז לכי להשיג כסף.‬
‫חשבתי שתוכלו לתת מקדמה.‬
‫אני נראה כמו סבתא שלך? למה שאתן לך כסף?‬
‫אין לה תמונות מקצועיות.‬
‫אז לכי תעשי לה.‬
‫אני לא יכולה בלי כסף.‬
‫תראי, זה לא היה רעיון שלי שאיזו בחורה לבנה וצמרירית תחמם את הבחור שלי,‬
‫אבל זו הייתה ההחלטה של שי, ועכשיו זה נופל עליי.‬
‫רג'י, שום דבר לא נופל עליך.‬
‫לתת לך שטר של חמישה דולרים בשביל מונית‬
‫זה איך ש"תני לדוד לו" עושה את זה.‬
‫זה לא איך שאני עושה את זה.‬
‫תביאי לי קבלות ואגיד לך על מה מקבלים החזר.‬
‫בסדר.‬
‫אני חושבת שזה חוזר ל"אתה מנהל את העניינים" שוב.‬
‫יופי. באמת הקשבת.‬
‫תראה, כשהיא תגיע לפה, לפחות תיפגש אותה?‬
‫היא צמרירית, אבל אתה תאהב אותה.‬
‫זו לא היא?‬
‫אני נשבע שהלילה ההוא היה מקולל.‬
‫זה היה בהאף נוט ואיזו בחורה בשם סנדרה...‬
‫כן. התכוונתי שאני רוצה להציג אותה בפניך.‬
‫אני תמיד יודע איפה הבחור שלי.‬
‫...הסתכלה עליו עקום כל הלילה.‬
‫ואז היה לנו עוד הדרן אחד, כן?‬
‫אז בילי מסתובב כדי לרוקן את שסתום הרוק שלו,‬
‫ומרוקן אותו על קאב קאלוויי.‬
‫זה דוחה.‬
‫הבחור הזה תמיד מחייך, אבל הוא לא חייך באותו הזמן.‬
‫הבחור גם שלח לי את החשבון של הניקוי היבש.‬
‫תודה על זה, בוס, אני חייב לך.‬
‫וזה סלים.‬
‫סלים, נאמן מדי.‬
‫ידעתי שזה מגיע.‬
‫- סלים הנאמן והמלכותי. - הוא בחיים לא ישכח מזה.‬
‫עזב אותי לחצי שנה כדי להסתובב עם הבחור הדרומי ההוא, מה שמו?‬
‫הבחור עם הירכיים שגנב את המוזיקה של האנשים שלנו?‬
‫- אלביס! - אלביס!‬
‫ואז הוא התעשת.‬
‫והמלך האמיתי היה אדיב מספיק להרשות לי לחזור.‬
‫אז מידג' מייזל, זו הקבוצה.‬
‫והקבוצה, זו מידג' מייזל.‬
‫זו בחורה מצחיקה.‬
‫תעמדי, מידג', כדי שהם יוכלו לתת לך כבוד.‬
‫היי, מידג', ברוכה הבאה אל המשפחה.‬
‫שלום, כולם. נעים להכיר.‬
‫תודה שגרמתם לי להרגיש כמו אחת מהחבורה.‬
‫את, שוב.‬
‫אני, שוב.‬
‫קיבלתי את ההודעה.‬
‫תודה שאתם נפגשים איתי.‬
‫הם לא מדברים אנגלית?‬
‫שב.‬
‫השם שלך הוא ג'ואל מייזל?‬
‫זה מייזל. הדגש על ה"מיי".‬
‫זה השם שלי.‬
‫מייזל?‬
‫מיי. השם שלי הוא מיי.‬
‫טוב, היי.‬
‫- מה מצחיק? - חשבת שהשם שלי הוא מייזל.‬
‫- אפשר להתקדם? - אלה הבעלים.‬
‫- מה השמות שלהם? - לא תצליח לבטא אותם.‬
‫- בשביל מה זה? - לשכוח את מה שראית.‬
‫לא. אני לא רוצה כסף.‬
‫זו לא הסיבה שרציתי להיפגש.‬
‫אני רק רוצה לדעת איך זה הולך לעבוד.‬
‫הם בטוח הבעלים?‬
‫כן.‬
‫זה טרקלין הימורים, נכון?‬
‫- כן. - הוא חוקי?‬
‫תראו, אני פותח מועדון.‬
‫תהיה בו מוזיקה, קומדיה, אני רוצה רישיון למכירת אלכוהול,‬
‫ואני צריך לדעת אם יהיו פשיטות‬
‫או שהאף-בי-איי יפרצו דרך הדלת או משהו כזה?‬
‫אל תדאג בקשר לזה. זה לא יקרה.‬
‫איך את בטוחה?‬
‫לשוטרי מקוף לא אכפת מאיתנו.‬
‫הם באים רק כשיש רצח או משהו.‬
‫היה רצח?‬
‫זו הייתה בדיחה. האמת שהם אנשים מצחיקים מאוד.‬
‫הם עובדים עליך. לא היה רצח, לא.‬
‫אז המועדון שלי יהיה בסדר?‬
‫לא אקרע את התחת בבניית הצלחה רק כדי שהכול יתפרק.‬
‫זה לא יצליח.‬
‫מה?‬
‫מיי, מה? מה אמרת?‬
‫אמרתי להם מה שאמרת.‬
‫המועדון יעבוד. אדאג שהוא יעבוד.‬
‫לא, תראה, אתה מושלם בשבילנו כי יהיו לך ממש מעט לקוחות.‬
‫זה לא נכון. ארוויח כסף.‬
‫באמת!‬
‫הם שואלים אם אתה מתכוון להישאר.‬
‫כי אם לא, הם יקרעו את החוזה‬
‫וימצאו עסק מפסיד אחר שיהיה שם.‬
‫אני נשאר. בסדר? אני נשאר.‬
‫וארוויח מזה כסף. אתם תראו.‬
‫רגע, זה היה באנגלית. הם מבינים אנגלית.‬
‫הם באמת הבעלים?‬
‫נתראה, מייזל.‬
‫היי.‬
‫כמה זמן את פה?‬
‫די הרבה.‬
‫לא ראיתי אותך.‬
‫כן, הייתי בחדר השני. ראיתי אותך איפה שהיית.‬
‫כן. ברגע שהגעתי לפה, שי משך אותי לקבוצה שלו.‬
‫זה טוב, שהוא שיתף אותך ככה.‬
‫את צריכה להכיר אותו.‬
‫כן, זה היה נחמד מצידו.‬
‫זה מקום ממש יפה.‬
‫כן, בטח יש לו היסטוריה די מעניינת.‬
‫כן. בהחלט.‬
‫תראי, מרים, אני לא עומדת בזה.‬
‫אני מוזרה עם הרבה אנשים וזה בסדר, לא אכפת לי,‬
‫אבל זה מוזר מדי להיות מוזרה איתך. אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫אם ככה זה יהיה, אז לעזאזל, לא אנהל אותה.‬
‫ואני בסדר עם זה. באמת.‬
‫אז...‬
‫אלו הקונטקטים מסשן הצילומים.‬
‫סימנתי את התמונות הטובות. תראי מה את חושבת.‬
‫לא חשבתי שאת יכולה להצטלם רע,‬
‫אבל יש כאן כמה תמונות ממש רעות שלך.‬
‫רובן טובות מאוד.‬
‫אני צריכה למצוא דרך להדפיס אותן,‬
‫אבל זה יקרה וזה יהיה נהדר.‬
‫סוזי, אני רוצה שיהיו לך "שותפים".‬
‫אני רוצה שיהיו לך משרדים וחלונות עם נוף,‬
‫ושלט בכניסה ומישהו שיביא לך קפה.‬
‫אני רוצה שתהיה לך מכונית משלך ונהג,‬
‫כי את נהגת נוראית.‬
‫אני רוצה שתהיה לך דירה גדולה‬
‫עם מים חמים וארון מלא בבלייזרים.‬
‫אני רוצה שיהיה לך חשבון בנק.‬
‫אני יכולה להתמודד עם סופי לנון.‬
‫תמיד תהיי מספר אחת שלי.‬
‫אנחנו האנשים הכי לבנים בעולם.‬