«І хоча, в основному, це відважний Скенлан Шортгалт
знищив страшного дракона Амбрасила
і звільнив місто Веструун від його тиранії,
решта "Вокс Макіни"
теж зробила невеликий, хоч і незрозумілий внесок.
Кінець».
Прочитай ще раз, дідусю.
Можеш? Будь ласка.
Частина про дракона була така страшна.
Дуже страшна!
Не знаю.
Майже час спати.
Що скаже ваша мама?
Ну гаразд.
Може, ще одну історію.
А потім ми підемо спати.
Ну що, ходіть ближче, дітки.
Ви почуєте, як я сам-один провів «Вокс Макіну»
через стародавні шахти Краґаммера.
Чекайте...
Що?
«Прокидайся»?
Я...
Скенлане! Ну ж бо!
Розплющуй очі!
Давай, Шортгалте. Будь ласка!
Ти мусиш прокинутися!
Пішло воно.
Ваксе!
Якого біса? Мені снився найкращий сон!
Ну, з поверненням у найгірший кошмар.
Чорт.
ЛЕГЕНДА ПРО «ВОКС МАКІНУ»
Оце був їхній план?
Залетіти в його зад?
Ну, ми ж говоримо про Скенлана.
Це катастрофа.
Потрібен зореліт, щоб їх догнати!
А може, й ні.
Готова, Кікі?
Полетіли.
Чорт, ця штука вміє рухатися.
Рівніше, Кілет.
Стріляй, зараз!
Не можу зробити чистий постріл!
Швидше, Кілет! Ми їх губимо!
Тримайся, Ґроґу.
Ти мене так просто не струсиш!
Отак, падло!
Що ще маєш?
Чорт!
Привіт.
Що робитимемо? Повернемося через зад?
Забагато кислоти.
Рана від меча.
Ми нізащо там не протиснемося.
Тоді треба зробити більшу дірку.
Поверни моїх друзів!
Помри!
Ні!
Тримайся, друзяко!
Він надто далеко. Ми не встигнемо!
Ну ж бо, Ґроґу!
Зроби щось кмітливе.
Думай, думай!
О, так!
Друзяко!
Я йду!
Тримайся, Ґроґу.
Тримайся.
Прокляття, це займе вічність.
Ну чому завжди довбана кислота?
Ваксе?
Дуже високо.
Ти можеш...
Так, зараз!
Гарний фістинг.
Роки тренувань.
- Комахи. - О, ні.
Скенлане!
Повелителько, ти мені потрібна.
Ти потрібна своєму слузі.
Я в твоїх руках.
І я більше не боюся.
Крила?
Чувак, я так тебе зараз люблю.
Я... Я не можу закінчити.
Вибач, друзяко.
Усе добре, Пайкі.
Мені вже значно краще...
Легше!
Ваксе.
Ти такий гарний.
У мене мітла, а в тебе довбані крила.
Як?
Стрибок віри?
Я бачив...
Чорт забирай! Ґроґу!
Пайк!
- Гей, я... - Ти поряд?
Дякую, Скенлане.
Ми вбили дракона?
На жаль, ні.
Він полетів у ту гору.
Треба поспішати.
Поспішати? Жартуєш?
Ґроґ не в формі, Пайк не може зцілювати. І в нього Міфоріз.
Його правда.
Шанси невеликі.
Ми вигнали його з Веструуна. Може, цього досить.
Ми прорізали дірку в череві, це його не сповільнило.
Це була твоя ідея.
І вона провалилася.
Удача поки з нами.
Удачі не існує.
Що?
У всіх є миті, коли хочеться відступити.
Але цього разу не можна.
Знаю, ми поранені.
Але Амбрасил теж.
Зараз маємо найкращий шанс.
Так.
Нам кінець.
Амбрасиле!
Тордаку!
Ти маєш те, що мені треба для сходження.
Де моє золото?
Пробачте, мій королю.
Амбрасиле, що сталося?
Засідка.
А інші забутки?
На шляху до нас.
Ті дурні самі їх принесуть.
Але як ти їх переможеш?
Треба тікати. Ти поранений.
Невже?
Вражає.
Коли вони помруть, у нас будуть усі необхідні забутки.
Чергове зловісне гірське лігво.
Чому дракони таке люблять?
Якби ж ми могли бачити, що всередині.
Я піду. Я до біса швидкий у цій броні.
Сам?
Ти певен, брате?
Зараз не час для боягузства.
Я швидко повернуся.
Ваксе, чекай.
Я...
Пам'ятай, стоп-слово «ченґа».
Гей.
Усе добре, Скенлане?
Вона теж назвала мене боягузом.
Сказала, що я від усього тікаю.
Я просто...
Я більше не хочу її підводити, знаєш?
Кого підводити?
Мою доньку.
Кейлі?
Якщо не хочеш більше її підводити, то не підводь.
Звучить легко.
Це не так,
але вартісне не буває легким.
Де ти, хитре падло?
Ти прийшов доставити забуток.
Як щедро.
Власне, я вже йду.
Надто повільно.
Жалюгідне пташеня.
Я здеру обладунки з твого спотвореного трупа.
Так, досі зламана.
Це підозріло.
Щось сталося.
Ти б відчула, якби Вакс був у біді, правда ж?
Так, але я не відчуваю...
Нічого?
Тоді ходімо туди.
- Я залишуся з Ґроґом. - Ми розділяємося?
Чекайте!
Твоя броня тепер моя, вороненя.
Пусти його.
Ще один забуток для моєї колекції.
Він зник.
Чорт, тільки не знову.
Увага!
Бачу тебе, Ваксе.
Персі!
Векс!
Я тебе тримаю.
А, «Вокс».
Дякую, що підвезла.
Забери нас звідси нафіг!
Сюди! Тут є вихід!
Буде небезпечно!
Ченґа!
Усе добре. Ти в безпеці.
- Трохи. - Гаразд, Вакс із нами.
Проскочимо через чорний хід.
Ми не втечемо.
Скільки разів я маю це казати?
Ми не переможемо!
Він правильно каже.
Гаразд, може, підемо й повернемося з допомогою?
Ні, чорт забирай, ми не повернемося вчасно.
Ось ви де.
Хіба не розумієте?
Якщо Повелителька мене чогось і навчила, то це того, що доля реальна.
Народ Кілет, бродяги Ґроґа, наш батько.
Думаєте, це лише випадковості?
Ми повинні бути тут.
Ти повинен бути тут.
Пішла твоя Повелителька.
Вона не панує над моєю долею.
Ні, Скенлане. Ти пануєш.
І можеш утекти від неї або піднятися й піти їй назустріч.
Тобі яка різниця?
Після всіх твоїх хибних вчинків,
доведеться зробити багато правильних.
Ваксе, я...
Ваші артефакти привели мене просто до вас!
Персі!
Досить!
Чорт забирай.
Фентрас!
Закінчуймо цю шараду, гаразд?
Глянь на себе.
І на перекус не згодишся.
То пожуй мене, паскудо!
От мудак!
Ці нарукавники будуть моїми.
Ґроґу!
Допоможете?
Я навчилася в житті одного:
ніхто не вернеться тебе рятувати.
Отже, що ти готовий зробити?
Гаразд.
Давай, Скене.
Ти зберешся заради команди.
Заради Кейлі.
Заради твоїх уявних онуків.
Ні. Нафіг це все.
Сестро!
З того, що я чула, ти просто втечеш.
Це була помилка.
Ґроґу!
Ми його не переможемо!
Ця гора стане вашою могилою.
Якщо це наша доля — нехай.
Мушу вам подякувати.
За те, що принесли мені три забутки опору.
Два!
Цей мій.
Ні!
Заждіть. Де Скенлан?
Ні!
Ваксе, допоможи!
Тупий...
Давай!
Господи!
Ні.
Пайк, ти можеш...
Скенлане.
Тобі вдалося.
Може, ти й не знав, на що здатен,
але я завжди знала.
Твоя донька пишалася б тобою.
«І я в тебе закохана, Скенлане».
Чекай. Ти живий, падлюко?
Ой.
Ти в нормі.
- Клятий ти виродок! - Більше так не роби!
Що за сяйво?
Ну, блін, нарешті!
Справжній скарб!
Використаймо для відбудови Веструуна!
Моє!
Що за чорт?
Ти отримав забуток, а тепер ще й чарівний ключ?
Я вбив дракона, хіба ні?
Я маю отримати всі кляті чарівні ключі.
Стоп, що? Зачекай-но. Ми з Ґроґом дуже допомогти.
Саме так!
Ми всі взяли участь!
Ні, це було майже компетентно.
Ну? Куди тепер?
У Вайтстоун.
Ми маємо сказати людям, що надію не втрачено.
Конклав Хрома не невразливий.
- Обережно. - Так, помалу.
Доля?
Я думав, ти втечеш.
Я майже втік.
Але потім зрозумів: навіть якщо я не вірю в цю бридню Повелительки,
ти віриш.
А я вірю в тебе.
Доля.
Вона може тебе здивувати,
підняти,
підкреслити твою силу.
Або ж руйнувати твою впевненість,
проявити недоліки,
змусити сумніватися в меті.
Доля ще та сука, якщо чесно.
Але дехто з нас, лише кілька щасливчиків,
можуть панувати над долею
і схилити її на добрий бік.
Чесні.
Праведні.
Такі, як мій брат.
І наші друзі.
Тож щоб ушанувати їхню жертовність, відданість
і бісову впертість,
я піднімаю келих за «Вокс Макіну».
- Будьмо. - Будьмо.
Один здох, залишилося три.
Так, три найсильніші дракони.
Тордака весь вимір не зможе стримати.
Навіть король Сіндера має слабкості.
Знаєте цього дракона, хранителько?
Так.
Перш ніж я продовжу...
Почуйте мої слова.
Думайте, перш ніж діяти.
Зрозумійте, що все не те, чим здається.
Вона набула форми Єннен!
Вона...
- Чорт! Шоне! Ґілморе! - Аллоро!
- Ні! - Касс!
- Аллоро? - Ні.
Більше, ніж простий дракон.
Член конклаву Хрома.
Райшан.
Що ти з ними зробила?
Я мусила привернути вашу увагу.
А зараз так важко провести приватну розмову.
Де ваші манери?
Не хвилюйтеся за своїх сплячих друзів.
Їм треба відпочити.
Я прийшла до вас як союзниця.
Щоб зупинити Тордака, вам треба більше, ніж ці забутки.
Вам потрібна допомога.
І чому ми маємо слухати тебе?
Ти не можеш навіть відчути мене, дорогенька.
Я могла знищити вас, щойно ви зайшли в цю палату.
Повірте мені,
я ненавиджу Тордака так само, як і ви.
Продовжуй.
Тордак стає нерозумним, божевільним.
Він має намір забрати в Тал'Дорії все золото.
Але не для того, щоб задовольнити жадобу.
Для іншої мети.
Якої мети?
Воруґале, які новини ти приніс?
Амбрасил поліг від рук носіїв забутків, мій королю.
Невдовзі вони прийдуть по нас.
Нехай.
Нова армія чекає.
Армія, яка скоро завоює світ
і принесе славу конклаву Хрома!
Переклад субтитрів: Яна Філоненко
Творчий керівник Юрій Лаховський