Ти кажеш мені, що я...
Що я...
Ти прийшов сюди переспати з власною дочкою.
Ні. Я маю на увазі...
Ні. Я б так далеко не зайшов.
Зажди! Я й гадки не мав, що ти існуєш.
Але коли вже знаю, я впізнаю твої очі,
вуха, волосся.
Ти така схожа на матір.
Я ніколи не забуду зустрічі з нею.
Це було кохання з першого погляду.
Ми розмовляли до світанку про музику й брудні жарти,
про наші надії і страхи.
Кожна мить з нею показувала мені нове щастя.
Я все життя шукав задоволення.
Ніколи не думав, що знайду романтику.
Вона відкрила мою душу.
Але так само швидко, як усе почалося...
світ став нам на заваді.
Усі ці роки я не забував Лею.
Я завжди сподівався, що
якось, десь наше кохання зможе жити вічно.
Це не моя мама.
- Упевнена? - Довбаний козел.
Чекай.
Фібі. Джанет. Берт?
ЛЕГЕНДА ПРО «ВОКС МАКІНУ»
Крісті? Клара? Коріандр?
Думаю, починається на «К».
Її звали Сібіл. А ти покинув її, наче вона ніщо.
Лише чергове з твоїх завоювань у ліжку.
Мама ростила мене сама.
Боролася, щоб нас прогодувати.
Вона заслужила кращого.
Але натомість отримала тебе.
Гнома-егоїста, який навіть не пам'ятає її імені.
Я справді жахливий.
Навіть не намагайся.
Ні, це правда.
Я все життя роблю помилки, не знаю, чому я такий.
Але моє серце розбивається на тисячі шматочків, бо я тебе не знав.
Тож уперед, удар мене.
Я не опиратимуся. Ти це заслужила.
Ні.
Це допоможе тобі знову втекти.
Я зроблю дещо гірше.
Залишу тебе з цим тягарем.
Тепер він твій...
Тату.
Кейлі, чекай.
Якби ти...
Дурна штука.
Прошу, дай мені...
- Будьмо. - Будьмо.
Ґроґу, чому на твоїй бочці написано: «Лише для споживання тваринами»?
Не знаю.
Але маю випити ще.
- Тож я сказав: «Ти точно можеш...» - Для мене?
Дякую.
Гей. Це моє.
Гаразд, брате. Я принесла нам випити.
Що за чорт?
- Будь ласка, слуго. - Звільни нас від цього світу.
Прошу, відправ нас у потойбіччя.
Якого біса ти від мене хочеш?
Вона дивиться.
Ще та нічка, еге ж?
Незабутня.
Ти колись...
Це дурниця, забудь.
Ні, кажи.
Ну...
Ти колись змінював життя і не знав, що буде далі?
Відколи ми команда? Щодня. Постійні зміни.
Моєю відповіддю завжди була втеча.
Я почав думати, що найгірше в житті стається через страх,
але, може, найкраще також.
Ти не можеш вибирати свою роль у виставі,
але справжній артист усе одно старається.
Вибач, це не допомагає.
Кажеш, не дозволяти страху стримувати тебе?
Мабуть, так.
Зроби рішучий крок.
Веструун знекровлений, Тордаку.
Тоді чому ти не доставив моє золото?
Треба добути ще один предмет.
Ще один забуток.
Навіть потужніший, ніж цей.
Знову відволікання.
Запевняю, мій королю, усе буде доставлено
вчасно до вашої появи.
Якщо це затримає тебе хоч на день, Амбрасиле,
твоя плоть згорить.
Він недооцінює твою силу.
З тими нарукавниками тобі б не довелося плазувати перед Тордаком.
Останній збір,
потім я розтоплю місто й витягну їх із уламків.
У тебе сила, у мене ресурси.
Угода є угода.
Краще б це вдалося.
Скажете, коли трупа буде готова їхати, докторе Дрензел.
Швидше б поїхати з цього місця.
Скоро будемо готові, Кейлі.
Менше гуляй.
Схоже, ти вчора не спав.
Пайк, можна попросити поради священика?
Мабуть. Що таке?
Гаразд.
Скажімо, ти дізналася, що мала цуценя,
і намагалася з ним переспати.
Боже, прошу, нехай це буде метафора.
Так. Слухайте.
Якщо ми виступимо проти дракона, потрібен хороший план.
То в тебе він є?
Що є?
Може, я допоможу.
По-перше, дракон має перевагу в повітрі,
життєво важливо тримати його на землі.
Думаю, треба використати закон Ґерша про протилежні сили
і встановити пастку, яку активує наш ворог.
Звісно, знадобиться кілька запобіжників,
але з відповідними матеріалами...
Ось як ми це зробимо.
Виходь, Векс.
Я тебе за чотири квартали почув.
Не лести собі.
То не я шуміла.
Привіт.
Ви молодці.
Я справді така шумна?
Не хочеш розповісти, чому тихцем пішов?
Повелителька Воронів.
Вона в моїй голові, кличе.
Подумав, що спробую відповісти.
Ми підемо з тобою.
Через мене ти в цій ситуації.
Ніхто в цьому не винен.
І я повинен знайти відповіді сам.
Не відходь від мене далеко.
Агов?
Дивно.
Я мало чула про слуг Повелительки, але це було моторошно.
Вони люблять тортури й голод,
білування, клізми і...
Кілет, годі.
Я говорю, коли нервуюся.
Останнім часом він був таким замкнутим.
Знаю, ти маєш до нього почуття.
Так. Не про це ми маємо розмовляти зараз, а якщо чесно, то й будь-коли.
Я знаю брата і знаю, що ти досі йому небайдужа.
Думаєш?
Ну, можливо.
Та хіба це важливо, зважаючи на все, з чим нам треба розібратися?
Це завжди важливо.
Векс, що мені робити?
Не відпускай його.
Я не розумію.
Де я...
Якщо між нами є якась угода, я прийшов її вшанувати.
Що від мене потрібно?
Наважся.
Слуго.
Вакс'ілдане.
Нарешті ти прийшов.
Моя сестра жива.
Я сплачу борг.
Чого ти хочеш?
Моє життя?
Мою душу?
Чи я маю стати твоєю маріонеткою?
За нитки долі не смикають маріонеток.
Вони пов'язують життя з долею.
Тебе торкнулася доля,
ти здатен бачити й згинати нитки навколо себе.
Слуго, зрозумій досконалість того, чому ти служиш.
Усіх живих поєднує один досвід...
смерть.
Твою матір, сестру, навіть тебе.
Ми повинні оберігати цю прекрасну мить,
коли душа переходить до нової мети.
Душі, які я бачу. Хочеш, щоб я за ними наглядав?
У певному сенсі, так.
Захист святості між життям і смертю —
ось наша справа.
Твоя справа.
Ти згоден на цю плату?
Який у мене вибір?
Я згоден.
Ти боїшся померти?
- Авжеж. - Не бійся.
Я спостерігаю за тобою довше, ніж ти знаєш.
Безрозсудно тягнуся до твоєї долі,
як до вогню.
Мій прекрасний слуго,
можна багато чого боятися,
але не смерті.
Бо вона надає значення життю.
Вона завжди була поруч, правда ж?
Ваксе.
Ми так хвилювалися... Що за чорт?
Зі мною все добре. Навіть краще.
Нічого доброго. Чия це кров?
Я її бачив.
Ми на правильному шляху.
І вона спостерігає.
- Але... - Повертаймося.
Я поясню дорогою.
Добре.
Отже, додатковий тиск активує котушки поперечної стійки,
яка, будучи з'єднаною з натяжним гвинтом шарніра, забезпечує фіксацію,
прикріплюючи мішень до опорної плити.
Усе дуже просто.
Що?
Ви копаєте тут.
Копання — не найважливіша частина.
Зверніть увагу на те, як пастка...
Курвин син!
Він не дуже розумний, так?
Ґроґу.
Тепер це належить тобі.
Кривава сокира Кевдака?
Володій нею з більшою честю, ніж мій батько.
Ти говориш?
Нічого сказати.
Я її візьму.
Фургон готовий.
Кейлі, я...
Слухай.
Ти не мусиш зі мною розмовляти. Добре?
Я лише хотів сказати, що можу змінитися. Більше ніяких борделів.
Так, звучить дуже гидко, але для мене це важливий крок. Я...
Зажди. Скажеш, куди ти їдеш?
Якомога далі від цих драконів. Може, в Анк'Гарел.
У Маркет?
Тобі яка різниця?
Слухай, мені завжди чогось бракувало,
думаю, що бракувало тебе.
Я розумію, що ти хотіла не такого батька, але я можу постаратися.
Після всіх твоїх хибних вчинків доведеться зробити дуже багато правильних.
Принаймні візьми ось це.
Мені нічого від тебе не треба.
Усі готові?
Гаразд, знищмо дракона.
Двадцять напівгігантів, три забутки й одна пастка Персі.
Чому здається, що цього замало?
Щойно Амбрасил наступить на натискну плиту...
вона спрацює.
- А якщо ні? - Тоді розверзнеться пекло.
Найменші підношення з усіх.
Мудро чините, не показуючись сьогодні.
Прокляття.
Вогонь!
Стримуйте дракона!
Блискавку тобі в морду
Кудись зібрався?
Не відпускайте! Він саме там, де нам...
Мою міць неможливо стримати.
Щось новеньке.
- Де він дівся? - Ніфіга не бачу.
- Я його не бачу. - До крові!
Прокляття. Чорт.
От лайно.
Волантір.
Кілет!
Ніщо не працює.
Використай Титанові кулаки.
Добре. Зробімо це.
Не можна бити те, чого не бачиш.
Але я тебе бачу.
Скенлане.
Ти хочеш загинути?
Вибач, я просто... Маю дещо довести.
Ти?
Я дізнався, що я — слуга Повелительки Воронів.
Я дізнався, що я — батько.
Ти переміг.
Слухай, маю план, але він до біса безумний.
Такі плани найкращі.
Треба залізти всередину дракона.
Усередину?
- Через пащу, повну кислоти? Нізащо. - Є спосіб.
Через інший хід.
Попався.
Куди це вони?
Рука Скенлана
Боже.
Я не думав, що в нас вийде.
Не повинно було вийти.
Добре. Побачимо, як цей виродок тепер політає.
Ти летиш, коли Скенлан Шортгалт тобі каже.
Він на землі! Бийте всім, що маєте!
Готовий?
Мене неможливо стримати.
Ви не зможете.
Скенлане.
Невдахи.
У мене ваш забуток, і я заберу їх усі.
Не можна його відпускати.
О, ні.
Переклад субтитрів: Яна Філоненко
Творчий керівник Юрій Лаховський