Так!
Ґроґ!
Ґроґу!
Ні.
Так.
Ґроґу, бродяги тобою пишаються.
Будь ласка, ні.
Чому?
Ґроґу!
Ні!
Ще.
ЛЕГЕНДА ПРО «ВОКС МАКІНУ»
Який гарний ранок, щоб знайти сфінкса.
- Чорт. - Не виспався?
Авжеж, виспався.
Добре спав, бачив приємні сни, у яких ніхто не помер.
Я голодний.
Годі. Тихо там.
Зараз мені нічим тебе погодувати.
Ти мене погодуєш.
- Добре-добре. - Здорованю, з ким розмовляєш?
З деревами.
Так, мене Кілет навчила.
Удачі з термітами, дерево.
Гей, Скенлане.
Ти помітив, що Ґроґ поводиться дивно?
Він дуже тупий. Тож важко зрозуміти.
Ну, це просто...
Він такий зосереджений на мечі.
Облиш, Пайк. Не можна винити хлопця в тому...
Що він час від часу грається з мечем
Чому ти не можеш говорити щиро?
Ти вже більше звик до своїх обладунків?
Важко звикнути до реліквії богині смерті.
І все ж, у тебе зараз її забуток.
Може, попросиш її про допомогу.
Попросити? Повелительку Воронів?
Я чомусь сумніваюся, що вона послухає.
Можна спробувати.
Чорт.
Ось він.
Раймклефт.
Місце, яке я бачив у видінні.
Весь хребет вічно холодний.
Якщо не рахувати Пайри.
Власне, про це існує міф.
- Тисячу... - Може, залишимо міф на потім?
Мої яйця вже льодяні.
Важко повірити, що ми знайдемо тут сфінкса.
Я холодна, як труп.
І я б не хотіла повторювати цей досвід.
Ні, Персі. Я не мала на увазі...
Ні, будь ласка, візьми. Я в нормі.
Ось. Я допоможу.
- Гей. Гарний трюк. - Непогано.
Це трохи нагадує мені про Сайласа.
Пам'ятаєш, як ти розтопила йому лице?
Я люблю холод. Від нього соски поколюють.
То як ти почуваєшся, друже?
Бо останнім часом ти дуже зосереджуєшся на...
Так. Секунду, Пайк.
Ходи сюди.
- Гей, Ґроґу. Що ти... - Не бійся, Скенлане.
- Дядько Ґроґґі тебе зігріє. - Гей. Ні, я...
А тут трохи затишно.
Але, Ґроґу, схоже, цей меч...
Хочеш пострибати? Давай. Стриб-стриб-стриб.
Народ.
Що це?
Стародавні руни?
Що вони означають?
- Здається, я дещо можу прочитати. - Авжеж, можеш.
Думаю, це «шукачі». Або «дурні».
«Ця земля...
Тікайте з цієї землі, бо небезпеки приходять із раю»?
Загадкове попередження. Як по-сфінкському.
«Рай». Це може означати «небеса», так?
Типу нагорі в небі.
Волантір.
Мені ніколи це не набридне.
Знову стовпи.
Може, якщо я...
Ось ти де.
Отут я бачила вхід.
- Це не схоже на двері. - Думаю, у тому й суть.
Ви йдете чи як?
Є хтось удома?
- Що це за місце? - Храм. Старий.
- Вони всі старі. - Не настільки.
Збудований до Опору,
до Лиха між людьми та богами.
Звідки ти все це знаєш?
Я просто... знаю.
Дуже розумно.
Але недосить розумно, щоб прислухатися до моїх попереджень.
Тільки не це знову.
Ми від Осіси.
Моя подруга вас послала?
Минули століття.
Ой.
Вона ні з ким іншим не була, якщо це вас хвилює.
Я — Камалджорі, хранитель знання, яке ви шукаєте.
Але перш ніж я його відкрию, ви доведете, що гідні, у завданні.
Завдання. Ми так і думали.
Що ви надумали?
Які впевнені.
Я дозволю вам вибирати.
Поборіть 70 горгон смерті, виживіть у безкінечному лабіринті мук...
або пораньте мене.
Вибачте, трохи назад. Ви сказали поранити вас?
За все своє життя я ніколи не відчував болю.
Ваше завдання — завдати мені травми.
Підійде будь-яка рана.
Дайте нам секунду.
Народ, горгони смерті до біса класні.
- Візьмімо їх. - Що? Ні.
Пораньмо сфінкса.
Чувак старий, як світ, і ніколи не відчував болю?
Не забивав палець ноги? Не тицяв в око? Йому не вростало волосся на пенісі?
Ти хочеш із цим боротися?
Нам не треба перемагати. Лише поранити.
Заради всього святого, кожен з нас здатен завдати удару.
Ваша сфінкснесте?
Ми вибрали поранити вас.
Шкода.
Горгони дуже чекали битви.
Що ж, добре.
Де ми?
- В іншому вимірі. - Рибні тако.
Кожен з вас матиме шанс поранити мене в битві один на один.
Хто наважиться піти першим?
Може, Векс?
Ти серйозно?
Я піду.
Я не дозволю, щоб із тобою знову щось сталося.
Ти не зможеш його здолати.
М'язи — не мій сильний бік.
Я голодний.
Добре. Я перший.
Ні. Не зараз, Крейві. Ми тут дещо обговорюємо.
Нагодуй мене, або я сам себе нагодую.
Гаразд, добре. Я дам тобі крові.
Сфінксе, зробімо це.
Захист Смертохода.
Тебе торкнулася Повелителька Воронів.
Що ти про це знаєш?
Бути слугою Повелительки — важкий тягар.
На щастя для тебе...
Ти проживеш замало, щоб відчути його вагу.
Ваксе!
- Чорт! - Що ти йому зробив?
Твій брат живе, але він вічно падатиме в порожнечу.
Хіба що хтось із вас доб'ється успіху.
То хто наступний?
Пішов ти.
Бідолашна.
У тебе не лишилося рідних, яким ти справді небайдужа.
Векс'аліє!
Доволі грізно.
Але ти явно не знаєш, звідки береться твоя сила.
Стоп. Що ти сказав?
Ґроґу!
Добре. Нафіг його правила.
Вдаримо його разом, щоб не встиг зреагувати.
Зажди. Має бути інший спосіб.
Пайк.
Троє одразу. Як надихуще.
І марно.
Надто легко.
Може, він забуде про мене.
І ти. Лише жарти, жодних почуттів.
Цікаво, як ви вмовили Осісу повірити у вашу долю.
Осіса.
Перш ніж ти мене знищиш, о, могутній сфінксе.
Дозволь мені мить абсолютної щирості.
Надворі холодно
А тобі погано
Якби ж ти міг бачити її
Якби ж ти міг почути її
Один за одним дні минають
А поруч зі мною тебе немає
Я хочу бути поруч
Я плачу за тобою
І ти сьогодні В моєму холодному й безнадійному серці
Чи зможемо ми разом полетіти?
Ще ніколи я не був таким самотнім
Між нами з тобою світи Надії нам не знайти
Невже ми завжди житимемо минулим?
Дивитимемось на пісковий годинник?
І бажатимемо життя
З тобою
Ти зробив те, чого не зміг ніхто інший.
Завдяки тобі я відчуваю біль.
Бо ти поранив моє серце.
Та ти знущаєшся. Це спрацювало?
Ніколи не думав, що смертний може володіти мудрістю, щоб зрозуміти.
Певно, ти пізнав справжнє кохання в житті, якщо можеш передати таку емоційну глибину.
Так.
Хлопці, дівчата, ті, хто посередині.
Стільки кохання в житті.
Власне...
У мене нікого немає.
І річ у тому, що я справді... хочу цього.
Та, схоже, не можу зробити це правильно.
Можливо, тобі слід перестати шукати кохання
і дати коханню тебе знайти.
Ніколи про це не думав.
Ми живі?
Кому маємо за це подякувати?
Що римується з «у тебе прекрасні очі»?
Може, «шикарні стегна, я тебе хочу»?
Що за фігня?
Ви повернулися. Клас.
Ходіть сюди. Усе в нормі. Ми з Камом уже друзі.
За тисячі років існування
це наймудріший мудрець, якого я знав.
Що за чорт?
Перепрошую за ці формальності.
Радий знайомству, «Вокс Макіно».
Ви якраз вчасно.
Він розкаже нам, де решта забутків.
Не зовсім, мудрецю.
Ви самі їх знайдете.
З оцим.
Цей забуток відомий як Міфоріз.
Він пов'язаний з усіма міфами й легендами, включно з тими, що про решту забутків.
Але, Каммі, я нічого тобі не приніс.
Міфорізе, покажи мені щось хороше
Народ, я десь в іншому місці.
Там дивне небо, рожеві гори
і шалений ліс з перевернутими водоспадами.
Нагадує наркотичний тріп.
Це схоже на Королівство фей.
Я щось бачу. Всередині сучкуватого дерева.
Векс.
Це якийсь крутецький лук.
Хіба Королівство фей не на іншому рівні існування?
Це незручно.
Закляття переміщення могло б перенести нас, але я...
- Це може не подіяти. - Кікі. Можеш спробувати?
Так. Можу.
Тепер я в місті. Воно мені знайоме.
Думаю, це Веструун.
І в нього вдерлися.
Там купа чуваків, схожих на Ґроґа.
В одного з них забуток. Величезні нарукавники.
Вони світяться.
Це, мабуть, неважливо.
Гаразд, що з тобою діється?
Що це було?
Ми не самі.
Боюся, за вами стежили.
Усім пригнутися!
Так.
Жінка мала рацію.
Я тобі вдячний, гноме,
за те, що знайшов мені забуток.
Давайте. Треба приєднатися.
Разом з Камом ми можемо його здолати.
Розділімося! Бийте туди, де його поранив сфінкс!
Хіба ви не мали вимерти?
Ще ні, осквернителю.
Я зрозуміла, як це робиться.
Сюди.
Гей, відчепися від нього!
Тримаю.
- Хтось за ним стежить? - Летімо звідси.
Давай, Кікі.
Дай-но доберуся до горла!
Ще. Ще!
Досить!
А тепер — мій приз.
Ні!
О, чорт!
Ні.
Скенлане.
Каммі! Ні!
Дякую, що ще раз
показав мені Осісу...
Забуток мій.
Ніщо не зупинить конклав Хрома.
Тим паче, ви.
Я голодний...
До крові.
Швидше.
Ну прекрасно.
Хтось бачить інший вихід?
- Я спробую його зробити. - Ґроґу.
Ґроґу. Ходімо.
Ходи, м'ясце.
Поквапся, Кілет.
Усі станьте ближче.
Друзі.
Ґроґу, нам треба йти.
Так.
- Ґроґу! - Ще.
Що ти робиш? Нам треба йти.
Ще.
Ні. Стій.
Що...
Пайк?
Ні.
Пайк?
Давай, здорованю. Ворушися.
- Кілет, закляття. - Треба більше часу!
У нас його немає. Накладай зараз!
Що сталося з Пайк? Де вона?
Я не знаю.
І де Ґроґ?
І Скенлан?
Де ми?
Переклад: Юрій Лаховський
Творчий керівник: Юрій Лаховський