Ja!
Grog!
Nei.
Jo.
Du har gjort flokken stolt, Grog.
Nei, vær så snill.
Hvorfor?
Grog!
Nei!
Mer.
LEGENDEN OM VOX MACHINA
For en deilig morgen å finne en sfinks.
- Faen. - Fikk du ikke nok søvn?
Selvsagt gjorde jeg det.
Mye søvn, med gode drømmer hvor ingen døde.
Jeg sulter.
Nok. Vær stille.
Jeg har ingenting du kan spise akkurat nå.
Du skal nære meg.
- Greit. - Hvem snakker du med, tøffen?
Trærne.
Ja, Keyleth lærte meg det.
Lykke til med termittene, tre.
Du, Scanlan.
Har du lagt merke til at Grog oppfører seg rart?
Han er veldig dum, så det er vanskelig å si.
Det er bare...
Han er så fokusert på det sverdet.
Kom an, Pike. Du kan ikke klandre en fyr for å...
Leke med sverdet sitt av og til
Kan du aldri ta noe på alvor?
Begynner du å bli mer vant til rustningen?
Vanskelig å venne seg til en relikvie fra dødsgudinnen.
Men du har artefakten hennes nå.
Kanskje du kan be henne om hjelp.
Be Ravnemoren?
Jeg tviler på at hun vil lytte.
Du kan prøve.
Jøss.
Der er det.
Rimecleft.
Stedet jeg så i visjonen.
Hele fjellkjeden er kald for evig.
Bortsett fra Pyrah.
Det finnes faktisk en myte om det.
- Tusen... - Kanskje vi bare venter med myten?
Ballene mine er isbiter.
Vanskelig å tro at vi kan finne en sfinks her.
Jeg er kald som et lik.
Og jeg vil helst ikke gjenta den opplevelsen.
Nei, Percy. Jeg mente ikke...
Jo, ta den. Jeg klarer meg.
Her. La meg hjelpe.
- Kult triks. - Ikke dårlig.
Det minner meg om Sylas.
Husker du da du smeltet ansiktet hans?
Jeg liker kulde. Niflene mine kribler.
Hvordan føler du deg?
For i det siste har du vært veldig fiksert på...
Ja. Et øyeblikk, Pike.
Kom hit.
- Grog, hva er det du... - Ikke vær redd, Scanlan.
- Onkel Groggy skal holde deg varm. - Du. Nei, jeg...
Dette er faktisk litt koselig.
Men, Grog, det sverdet ser ut til å...
Vil du gynge? Vi gynger i vei.
Folkens.
Hva er dette?
Gamle runer?
Hva betyr de?
- Jeg tror jeg kan lese noe av det. - Selvfølgelig kan du det.
"Søkerne", tror jeg. Eller "tosker".
"Dette landet..."
"Flykt fra dette landet, for farer kommer fra paradis?"
Kryptisk advarsel. Så sfinksete.
"Paradis". Det kan bety "himmel", ikke sant?
Oppe i lufta.
Volantire.
Jeg blir aldri lei av dette.
Flere søyler.
Kanskje hvis jeg...
Der er du.
Det var her jeg så inngangen.
- Det ser ikke ut som en dør. - Jeg tror det er poenget.
Kommer dere, eller hva?
Noen hjemme?
- Hva slags sted er dette? - Et tempel. Et gammelt et.
- Er ikke alle det? - Ikke så gammelt.
Bygget før Divergensen,
før Den store katastrofen mellom mennesker og guder.
Hvordan vet du alt dette?
Jeg bare... vet det.
Veldig smart.
Og likevel ikke smart nok til å høre på advarslene mine.
Ikke dette igjen.
Vi ble sendt av Osysa.
Sendte maken min dere?
Det er århundrer siden sist.
Huff da.
Hun var ikke med noen andre, hvis du er redd for det.
Jeg er Kamaljori, vokter av kunnskapen dere søker.
Men før jeg avslører den, må dere bevise deres verdi i en utfordring.
Utfordring. Ja, vi antok det.
Hva tenkte du på?
Så selvsikker.
Da skal jeg la dere velge.
Bekjempe de 70 dødsgorgonene, overleve Den endeløse smertelabyrinten...
...eller skade meg.
Stopp en hal. Sa du skade deg?
I hele mitt liv har jeg aldri følt smerte.
Deres utfordring er å påføre en skade.
Et hvilket som helst sår holder.
Gi oss et øyeblikk.
Dødsgorgoner høres dritkult ut.
- Vi tar den. - Hva? Nei.
Såre sfinksen.
Fyren er eldgammel og har aldri følt smerte?
Aldri støtt tåen? Stukket seg i øyet? Aldri hatt inngrodd hår på tissen?
Vil du kjempe mot det?
Vi trenger ikke bekjempe ham. Bare såre ham.
Hvem som helst av oss burde faen meg få inn ett treff.
Unnskyld, Deres Sfinkshet?
Vi velger å såre deg.
Synd.
Gorgonene har lengtet etter kamp.
Greit.
Hvor er vi?
- Vi er i en annen dimensjon. - Fisketaco.
Hver av dere får sjansen til å såre meg én mot én.
Hvem våger å være først?
Hva med Vex?
Seriøst?
Jeg gjør det.
Jeg lar ikke noe skje med deg igjen.
Du klarer ikke å overmanne ham.
Muskelkraft er egentlig ikke min greie.
At jeg sulter.
Greit. Jeg går først.
Nei. Ikke nå, Cravie. Vi er midt oppi noe.
Gi meg næring, ellers nærer jeg meg selv.
Greit, du skal få blod.
Da gjør vi dette, sfinks.
Dødsgjengerens vokter.
Du har blitt berørt av Ravnemoren.
Hva vet du om det?
En tung byrde å være morens forkjemper.
Heldigvis for deg...
...lever du ikke lenge nok til å føle vekten.
Vax!
-Å, pokker! - Hva gjorde du med ham?
Broren din lever, men han vil falle i tomrommet for alltid.
Med mindre en av dere lykkes.
Så hvem er neste?
Faen ta deg.
Stakkars jente.
Du har ingen familie igjen som faktisk bryr seg om deg.
Vex'ahlia!
Ganske formidabel.
Men du vet tydeligvis ikke hvor styrken din kommer fra.
Hva sa du nå?
Grog!
Greit. Drit i reglene hans.
Vi angriper ham sammen før han rekker å reagere.
Vent. Det må finnes en annen måte.
Pike.
Tre om gangen. Så inspirerende.
Og fåfengt.
For enkelt.
Kanskje han glemmer meg.
Og du. Bare vitser, ikke noe hjerte.
Jeg lurer på hvordan du overbeviste Osysa om å tro på dere.
Osysa.
Før du knuser meg, o mektige sfinks.
Gi meg et øyeblikk med fullstendig oppriktighet.
Det er kaldt ute
Og du har det ikke bra
Skulle ønske du kunne se henne
Skulle ønske du kunne høre henne
Mens dagene går
Uten deg ved min side
Vil bare være nær deg
Alle tårene jeg gråter for deg
Du er i mitt Kalde og håpløse hjerte i kveld
Får vi noen gang fly av sted?
Jeg har aldri følt meg så ensom
Når vi er verdener fra hverandre Uten en ende i sikte
Må vi alltid måtte leve i fortiden?
Stirrer på timeglasset
Og lengter etter et liv
Med deg
Du har gjort det ingen andre har klart før.
På grunn av deg føler jeg smerte.
For du har såret mitt hjerte.
Du kødder. Funket det?
Jeg trodde aldri en dødelig kunne ha visdom til å forstå.
For å kanalisere slik følelsesmessig dybde må du kjenne ekte kjærlighet i livet ditt.
Ja.
Gutter, jenter, hvem som helst imellom.
Så mye kjærlighet i livet mitt.
Faktisk...
...har jeg ingen.
Men jeg vil gjerne ha det.
Jeg får det rett og slett ikke til.
Kanskje du må slutte å lete etter kjærlighet,
og la kjærligheten finne deg.
Det har jeg aldri tenkt på.
Lever vi?
Hvem har vi å takke for det?
Hva rimer med "dine øyne så skjønne"?
Hva med "fine lår, berør meg?"
Hva faen?
Dere er tilbake. Flott.
Kom bort, alt er i orden. Kam og jeg er bestiser.
I mine årtusener av eksistens
er dette den klokeste vismannen jeg har kjent.
Hva faen?
Beklager formalitetene tidligere.
Det er en glede å møte dere, Vox Machina.
Og på høy tid.
Han skal fortelle hvor alle de andre artefaktene er.
Ikke akkurat, vismann.
Dere skal avdekke dem selv.
Med dette.
Artefakten kjent som Mytemeisleren.
Forbundet med alle myter og legender, inkludert de andre artefaktene.
Men jeg har ikke noe til deg, Kammi.
Mytemeisler, vis meg noe bra
Folkens, jeg er på et annet sted.
Det er en merkelig himmel, rosa fjell,
og en sprø skog med opp-ned fossefall.
Minner meg om en doptripp.
Det høres ut som alveriket.
Jeg ser noe. Inni dette knudrete treet.
Vex.
Det er en rå bue.
Er ikke alveriket på et annet eksistensplan?
Det er ubeleilig.
En skifteformel kan få oss dit, men...
- Det funker kanskje ikke. - Kiki. Kan du prøve?
Ja, det kan jeg.
Nå er jeg i en by. Den ser kjent ut.
Jeg tror det er Westruun.
Og den har blitt invadert.
Det er en gjeng med karer som ser ut som Grog.
En har en artefakt. Svære hansker.
De gløder.
Det er nok ikke viktig.
Ok, hva skjer med deg?
Hva var det?
Vi er ikke alene.
Jeg er redd dere ble forfulgt.
Ned, alle sammen!
Ja.
Kvinnen hadde rett.
Tusen takk, gnom,
for at du fant en artefakt til meg.
Kom igjen. Vi må hoppe inn.
Med Kam på vår side kan vi faktisk slå ham.
Del dere! Angrip der sfinksen har tatt blod!
Skal ikke du være utdødd?
Ikke ennå, vanhellige.
Jeg har fått taket på dette nå.
Her oppe.
Vekk fra ham!
Har deg.
- Ser noen ham? - Fly oss ut herfra.
Kom igjen, Kiki.
Rett i strupen!
Mer. Mer!
Nok!
Og nå, premien min.
Nei!
Fanken!
Nei.
Scanlan.
Kammi! Nei!
Takk for at du viste meg
Osysa én gang til...
Artefakten er min.
Ingenting kan stoppe Kromakonklaven.
Dere minst av alle.
Jeg sulter...
Etter blod.
Fort.
Jævla fantastisk.
Ser noen en annen utvei?
- Jeg prøver å lage en. - Grog.
Grog. Kom igjen.
Kom, kjøtt.
Skynd deg, Keyleth.
Alle kommer nær.
Kompis.
Grog, vi må dra.
Ja.
- Grog! - Mer.
Hva gjør du? Vi må dra.
Mer.
Nei. Stopp.
Hva...
Pike?
Nei.
Pike?
Kom igjen, tøffen. Skynd deg.
- Keyleth, formel. - Jeg trenger mer tid.
Vi har det ikke. Gjør det nå!
Hva skjedde med Pike? Hvor er hun?
Jeg vet ikke.
Og hvor er Grog?
Og Scanlan?
Hvor er vi?
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg