Ні, не йди.
Я повернуся, квіточко.
Але доти ти маєш дещо знати.
Прислухайся, Кілет.
Ти чуєш?
Вітер?
Твоя сила.
Тепер послухай оце.
Вітер, вогонь...
І земля, й вода.
Ніколи не відступай. Ось.
Бачиш?
Вогонь не може жити без повітря.
А ми — ашарі повітря, правильно?
Ми створені, щоб проходити крізь вогонь.
І це не боляче?
Лише якщо сама дозволиш.
Час мамі йти.
Можна з тобою?
Ти завжди будеш зі мною.
Й одного дня будеш готова до власної мандрівки.
Ти лише маєш слухати.
ЛЕГЕНДА ПРО «ВОКС МАКІНУ»
А потім — вжух!
Я знову жива!
Справді починаєш інакше дивитися на життя.
Я почуваюся дорослішою, зрілішою.
Ти й на вигляд зріліша.
Сприйму як комплімент, адже я тепер зріла.
Вакс розуміє.
Так, брате?
Звісно. Новий погляд на життя.
Кілет?
Кілет!
Щось не так?
Ні. Нічого.
Просто... ми так близько до Пайри.
Ти звідти?
Ні, я — ашарі повітря.
Там живуть ашарі вогню, охороняють розколину до Вогняної рівнини.
Тут мою маму востаннє бачили живою на шляху до її Араменте.
Кілет, мені так шкода.
Якщо ми близько до Пайри, може, зайдемо?
Я б залюбки, але народ Тал'Дорії залежить від нас.
Ні, твоя правда.
Усе добре, я не хотіла...
Піду ще по дрова.
Як давно немає Ґроґа?
На туалет стільки часу не йде.
Ми ж говоримо про Ґроґа.
Погляну, де він.
Ось, це для вогнища.
Меч Крейвена?
Так?
О, добре, що ти тут.
Голод.
Так, за кров'ю.
То я люблю різати людей, щоб тебе годувати, так?
Вони розлітаються на частини, це наче мрія.
Але можу я спитати, ти колись наїсися?
Ґроґу, ти розмовляєш зі своєю купою?
Так, затверджую своє домінування.
Можеш мені зіграти?
Знаєш, не хочу, щоб чули мій бум-бум.
Так, звісно, гівно-акомпанемент.
Для цього я вчився все життя.
О, то
на чому я зупинився?
Так достатньо голосно?
Так, якраз добре!
Тож я хочу знати, що з цього тобі?
Кров твоїх ворогів годує мене.
Сила переходить тобі.
Такий у нас обмін.
Справді? Знаєш, я божеволію, коли тобою користуюся, але відчуваю...
Це неважливо.
Головне — це...
Вибач.
Я завжди голодний.
Я тобі співчуваю.
Ні! Дай мені спокій!
Ваксе, все добре?
Вибачте. Мабуть, я задрімав.
Подумав, що бачу драконів.
Хочеш, я тебе зміню?
Ні, відпочивай.
Я лише розімну ноги.
Ну ж бо, чорт забирай. Чому ти не знімаєшся?
Друзі, співайте зі мною.
Шлях, шлях, ми на шляху
Добре, що ми з тобою не невдахи
Ми на клятому шляху
- Так! - Ґроґу!
Вибач.
Будь обережний, здорованю.
Тобі краще?
Буде, коли дійдемо туди.
Гей, Скенлане.
Ти знаєш усілякі магічні слова.
Поглянеш на це?
Ти що, взяла її з собою?
Волантір.
Чорт забирай. Що ти... Як ти це зробив? Що ти сказав?
Вертуна? Вірідіан? Похітливий?
Венеричний.
Козел.
Добре-добре. А якщо так?
Я скажу магічне слово за послугу.
Яку послугу?
У тому й річ, я тобі не скажу.
Маєш мені повірити.
Я зустрічала тарганів, надійніших за тебе.
Волантір.
Скенлане! Ти літаєш!
Векс, ти все пропускаєш!
Треба відчути це на собі, щоб справді...
зрозуміти... Це...
Що...
Скенлане!
Богами клянуся,
я натягну твоє лобкове волосся на лютню.
У нас нема на це часу!
Народ, там вулкан, і він розлючений більше за Векс.
Що? Цей вулкан має бути сплячим.
Справді? А це не так.
Ні! Тут розколина до Вогняної рівнини.
Якщо він вивергнеться, Пайра...
Ашарі вогню в халепі.
Тоді вони мають упоратися самі.
Вибач, Кілет. Але Осіса дала дуже чіткі вказівки.
Векс!
Кілет!
Чорт, ми б полетіли за нею, якби мали летючу мітлу.
Уся Тал'Дорія в небезпеці.
Не можна зупинятися щоразу, як побачимо когось у біді.
Це не просто «хтось у біді». Це її народ.
Брате, Кілет покинула б усе, щоб допомогти нам.
Особливо тобі.
Допоможіть!
Усе добре. Іди до своєї сім'ї.
Дякую.
Мамо!
Пайра.
Усе гаразд?
Буде ще більше.
- Нам треба допомога. - Тату?
Кілет?
Я не знала, коли знову тебе побачу.
Не віриться, що ти тут.
Мабуть, ти прийшла заради Араменте?
Я... Що сталося з Пайрою?
Тут так багато мертвих.
Розколина до Вогняної рівнини розчахнулася.
Це неможливо. Вона поколіннями була захищеною.
Це був дракон. Він знищив наш народ.
Пам'ятаєш Серконоса?
Звісно. Вітри бережуть вас, директоре.
І тебе, Кілет.
Я прийшов, щойно зміг,
але наші брати й сестри вже загинули.
Якщо не знайдемо способу закрити розколину,
Вогняний домініон поглине нас і назавжди залишиться відкритим.
Кілет, ти маєш піти зі мною.
Зазвичай природні магніти закривають розколину.
Але коли дракон їх знищив, розколина розчахнулася.
Ці чудовиська пливли на хвилях,
поки наші вогнеборці їх стримували.
Як нам закрити розколину?
Приборкавши вогонь. Ми вдвох.
Тату, я... Не знаю, чи я...
Нам пощастило, що ти прийшла. Ти була на своєму Араменте.
Твоя майстерність з вогнем, певно, перевершує нашу.
Певно, так.
Вогнеборцям треба наша магія, щоб її закрити.
Знову ці паскуди!
Я привів допомогу.
Та не може бути. Кілет?
Кімо! Аллоро!
Але ж ви загинули.
Ми живісінькі. Де решта твого загону?
О боже.
Тут була різанина.
Хтось бачить Кілет?
О, так.
Хтось знає, чим боротися з вогнем?
Вогнем?
Мною.
Тринкете, час братись за роботу.
Скенлане! Слово, прошу!
Погоджуйся на послугу, і я скажу!
Сподіваюся, ти впадеш у лаву, козел!
Ну, це не відмова.
Розпалімо жар
Скенлан.
Кілет, якщо ми заберемо твоїх друзів, ти виграєш нам час?
Ми можемо спробувати.
Хтось іде!
- Воно більшає... - Чекайте.
Я голодний. Нагодуй мене.
Я намагаюся,
але в жодному з них немає крові!
Що ти сказав, друже?
Я просто люблю кров'янку!
Що?
Чорт, я дуже займистий!
Гей!
Стоп, що?
Аллора клята Вайсорен!
Це не моє друге ім'я, але я теж рада тебе бачити.
Швидше, Кілет і її батьку треба допомога.
Чому ви тут? В Емоні ми бачили...
Аллора нас урятувала.
Коли впала вежа, вона вивела нас в останню секунду.
Броня ледь вціліла.
Ми знали: якщо Тордак вільний, отже, розколина відкрита.
Зажди, Тордак прийшов через Пайру?
Звідки ти знаєш, що це був він?
Бо він утік через нас.
Багато років тому ми з Кімою і загоном, схожим на ваш, билися з Тордаком.
Але нас перемогли.
У відчайдушній спробі ми дістали старовинний артефакт,
Якір душі,
і вирішили прив'язати його.
Як Містичні пута, він затягнув Тордака у Вогняну рівнину,
назавжди його ув'язнивши.
Ми так думали.
Ходіть. Тримайтеся ближче.
Гаразд, Кілет, час настав.
Ні. Я... Я не зможу. Я не можу.
Звісно, можеш.
Ти така ж сильна, як мати, може, навіть сильніша.
Зараз.
Так! Молодець, Кілет.
О, ні.
Обережно!
Стережіться!
Чорт! Вона розширюється!
Я голодний!
Що? У них немає крові!
То знайди її. Зараз!
Мені треба вище!
Ну добре. Волантір!
Волантір?
Оце інша річ!
Ми втрачаємо контроль.
Усі зберіться!
Разом!
Тату!
Пайк!
О, ні! Зараз.
Вибач, тату.
Правда в тому, що я не закінчила свої випробування.
Я... Я надто боюся, що не готова.
Квіточко, послухай.
Послухай.
Ззаду! Векс!
Слухай свою силу.
Я — Кілет, ашарі повітря,
як і моя мати.
Кілет, що ти робиш?
Кілет?
Я створена, щоб проходити крізь вогонь.
Кілет!
Вогняна рівнина.
Боляче!
Лише якщо я дозволю.
Я чую.
Кілет!
Ні!
Дитино, я думав...
Усе добре, тату.
- Що? - Кілет!
- Кілет, ти ціла! - Боже! Ти жива!
- Чорт, це було круто! - Мені ледь серце не стало!
Думаю, тобі знадобиться оце.
Кілет з ашарі повітря,
віднині з тобою благословення Пайри.
Випробування води й землі чекають на твоєму Араменте.
Але йди вперед, знаючи, що оволоділа вогнем.
Дякую, Вогнемовцю.
І попередження для твоєї мандрівки.
Тордак утік з допомогою того, хто видає себе за нашого.
Переконайся, що віриш близьким
і знаєш, що в них на душі.
Я довіряю їм своє життя.
Оце видовище. Не поясниш, як ти це зробила?
Коли вогонь поглинув мене,
я відчула зв'язок між рівнинами.
Мандри між рівнинами.
Це може стати в пригоді. Ти зможеш повторити?
Є лише один спосіб дізнатися.
Я не міг бажати кращих супутників для моєї любої Кілет.
Прошу, бережіть себе до нашої наступної зустрічі.
Особливо це стосується його.
Гей, ви йдете з нами?
Кинетеся в битву, як у старі добрі часи?
Боюся, що ні.
Ми допоможемо відбудувати Пайру,
а потім вирушимо у Вайтстоун, щоб вона зцілилася.
До того ж, треба глянути, що з Сінґорном.
Усе місто спустіло, коли з'явилися дракони.
Ельфи. Вередлива купка виродків.
Агов, Скенлане!
Дякую тобі. Це було дуже люб'язно.
А що, я мав дати тобі померти? Знову?
І якщо вже я тепер така зріла,
я приймаю твої умови.
Віднині я винна тобі послугу, будь-яку,
я поверну її, коли ти захочеш.
Це буде весело.
Тринкете, скріпиш угоду?
Ти чого!
Ненавиджу ведмедя.
Повернися сюди.
Комахи!
Так, це золото тішить нас.
Поки що.
І ватага продовжить платити данину.
Поки що.
Завжди.
Народи здригнуться і затремтять
під правлінням конклаву Хрома.
Правління, яке, на жаль, буде коротким,
хіба що
ви вислухаєте те, що я скажу.
Переклад субтитрів: Яна Філоненко
Творчий керівник Юрій Лаховський