Okay.
Dr. Garrett? Hvad gør De?
Kære Stella.
Jeg har kun lige hørt den forfærdelige nyhed fra Luke.
Det gør mig meget ondt.
For en gangs skyld ved jeg ikke, hvad jeg skal sige.
Jeg kom til Aldwinter for at lede efter slangen...
...og forventede ikke at finde et venskab.
Stella, jeg vil meget gerne besøge dig...
...men jeg frygter at skabe uro i landsbyen ved at vende tilbage.
Du er min ven, og det var aldrig min hensigt...
Hvad er der sket?
Har der været indbrud?
Hvor er Martha? Hendes værelse er tomt.
Lad os få noget morgenmad.
- Hvor har du været? - Jeg kunne ikke sove.
Jeg ledte efter dig.
Jeg ledte efter Naomi.
Er hun hos slangen?
Nu sørger vi for, at du får varmen.
Will?
Ja?
Han venter på mig.
Du skal ikke være ked af det.
Jeg er parat.
Hjælp mig.
Hvad som helst.
Jeg vil se Cora og Frankie.
De skal komme tilbage.
BYGGER PÅ SARAH PERRYS ROMAN
Skal jeg hente en kasse til?
Ja tak. I bryggerset.
Mine tegneserier!
- Værsgo. - Tak.
Kære Cora.
Kort før vi mødte hinanden i London, blev Stella diagnosticeret med tuberkulose.
Det kan måske forklare min opførsel på museet.
Tragisk nok er hendes helbred i hastig forværring.
Hun har i dagevis tryglet mig om at skrive og bede dig om at komme på besøg.
Men jeg bliver nødt til at sige, at det ikke er en god idé.
Hverken for hende eller mig eller nogen af os.
Sandheden er, at jeg dårligt kan komme gennem dagene.
Jeg er nedbrudt.
Sådan.
Du er da bedre til at barbere end til at sy.
- Hvorfor flytter du ikke ind hos mig? - Jeg klarer mig fint selv.
Lad mig.
- Vi tager hen til lighuset senere. - Hvad?
Jeg skal øve min fingermotorik.
- Jeg må genoptage arbejdet, Spencer. -Én dag ad gangen.
Du skal ikke tænke på at operere endnu.
Skulle det være muligt?
Kan jeg bare slappe af? Opgive mit arbejde?
- Kender du mig slet ikke? - Undskyld.
- Der må være noget, jeg kan gøre. - Lad mig være.
Luke...
- Lad mig være i fred. - Ja.
Adjø.
Farvel og tak.
Goddag.
Ambrose har ombestemt sig.
Det er jeg ked af.
Kom indenfor.
"Jeg kan ikke fremsætte et lovforslag, for sociale boligbyggerier er ikke løsningen.
Folk må løse deres egne problemer og ikke være afhængige af staten."
Den mand har ærligt talt ingen hjerne og endnu mindre hjerte.
Bare rolig. Jeg bliver ved med at skrive breve.
Vi har faktisk også en nyhed.
Spencer kom på en plan, der kan hjælpe os.
Hvad? Hvornår?
Vi talte videre, efter at du var gået, og han sagde...
Han tilbød at købe hele bygningen.
- Hvad? - Ja.
Han vil lægge sanitet og el ind. Omdanne hele bygningen.
Det er da godt for jer.
Ikke bare for os. Der bor ti familier her.
- Er du ikke glad? - Selvfølgelig.
Det vil være en stor fordel for jer som enkeltpersoner.
Men vi har brug for reelle forandringer, ikke filantropi.
Jeg tror, han gør det for din skyld.
Han talte om jeres fælles fremtid.
Cora.
Spencer. Hvis du vil besøge Martha, flyttede hun for nogle dage siden.
- Hun bor på Cheapside. - Nej. Jeg kommer med dårligt nyt.
Luke blev berøvet, stukket ned.
Hvad? Hvornår?
På vej hjem fra festen. Hans højre hånd blev skåret op.
Jeg opererede ham straks.
- Jeg gjorde mit bedste. - Naturligvis.
Jeg tror ikke, han kommer til at operere igen.
Åh, Luke!
Hvis jeg kunne gøre tingene om, være et andet sted...
Hvad kan jeg gøre? Hvad som helst.
Du kan besøge ham. Opmuntre ham.
Har han spurgt efter mig?
Han ved ikke, at jeg er her.
Luke?
- Min kære ven. - Jeg spekulerede på, om du mon kom.
Så snart jeg hørte det.
Det gør mig ondt.
Se den lige. Ubrugelig.
Jeg kan ikke engang udskære et stykke kød.
Lad mig rense den.
Måske kan jeg sørge for noget fysioterapi?
Øvelser med en elastik? Nej tak.
Eller skrive til den læge, du fortalte om, som indopererer kunstige dele?
Jeg fortalte dig om ham, fordi han er en tåbe. Det er umuligt.
Nu er jeg her i hvert fald. Uanset hvad der venter, er vi sammen om det.
Sammen?
Glem nu vores fjollede skænderi. Jeg tager mig af dig.
Hvordan?
Kom og bo hos mig.
Du lyder som Spencer, der prøver at pleje mig gennem det her.
Nej, jeg mener, at du skal flytte ind hos mig. Permanent.
Hvad?
- Som min ven og ledsager. - Jeg troede, det var Marthas rolle.
Hun er flyttet.
Aha. Jeg skal udfylde et tomrum.
Nej.
- Præstemanden trak sig, tyendet forsvandt. - Nej, Luke.
- Jeg er den sidste udvej. - Klap nu i og hør efter.
Jeg tror godt, det kan fungere.
Vi har det godt sammen og nyder hinandens selskab.
Mit hus er alt for stort til mig. Du kan få Michaels værelse.
- Mausoleet? - Jeg har ryddet det.
Tænk over det.
Vi kan tilbringe dagene med at læse og tale sammen.
Vi kan spise frokost ude. Spadsere i Kensington Gardens.
Eller tage på galleri? Tænde op? Spise derhjemme?
Spise for meget, drikke for meget.
Inden vi siger godnat, og jeg går til ro i din mands seng?
Hvorfor ikke?
Fordi det er tåbeligt.
Og det kan du ikke engang se.
Men den her blodige ballade har fået mig til at indse noget.
Jeg holder af dig, Luke.
Du kontaktede mig, når du havde brug for mig.
En læge.
En skulder at græde ud ved.
En svirebror.
Det passer ikke. Du er min ven.
Jamen som din ven...
...må jeg være helt ærlig, Cora.
Jeg vil ikke bo sammen med dig.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg er forelsket i dig,
og du er forelsket i en anden.
Martha.
Vil du indenfor?
Jeg går ud fra, at du har hørt om Luke.
Ja.
Hvorfor sagde du ikke noget?
Jeg troede, at du kunne finde på at gøre noget dumt.
Undskyld, Martha.
For hvad?
Den måde, jeg har behandlet dig på. Luke...
Jeg har ikke passet på dem, jeg elsker.
Der er en flot udsigt fra taget.
Vil du se den?
Jeg sagde til Cora, jeg ikke ville have en sygeplejerske.
Hvordan var hun?
Umulig.
Hun holder af dig. Det gør vi begge to.
Spencer, jeg kan ikke engang skrive.
Du dikterer, så skriver jeg.
Du må blive her én nat.
Så længe du har brug for.
Tak.
Jeg kan næsten se det hus, hvor jeg blev født.
Vil Ambrose hjælpe?
Han kunne ikke støtte en socialistisk dagsorden.
Det er jeg ked af.
- Hvad synes Spencer? - Det ved jeg ikke. Jeg undgår ham.
Jeg tror, han er forelsket i mig.
- Har han sagt noget? - Jeg kan fornemme det.
Hvad er der?
Det er Stella. Hun er ikke rask.
Er det stadig influenza?
Tuberkulose. Jeg tror, hun dør af det.
Hun har spurgt efter mig, men jeg ved ikke, om jeg kan tage tilbage. Jeg er...
Bange?
Ikke for landsbyboerne.
For at skulle se Will?
Du kender mig. Jeg...
Jeg ødelægger ting.
Du kan også reparere dem.
Har du behov for det, så gør det.
Du er ingen kujon, Cora Seaborne.
Martha.
Jeg anede ikke, at du var så velhavende.
Dejligt at se dig.
Hør her...
Hvis din nye rolle som udlejer er et forsøg på at gøre tilnærmelser til mig...
- Mere end det. Jeg har et tilbud til dig. - Nej.
Jeg er ikke typen, der holder mænd for nar...
- Nej, selvfølgelig ikke... -Ægteskabet slavebinder kvinder.
- Socialt og økonomisk. - Hvad? Nej.
Jo, det er en af de største forhindringer for revolutionen.
Det var ikke et ægteskabstilbud.
Jeg har besluttet at bruge min formue i en kampagne for sociale boligbyggerier.
Jeg har brug for en kampagneleder.
Vi skal arbejde sammen.
Jeg tilbyder dig et job.
Hej, Gog. Jeg har savnet dig.
Koboltblå.
Cyan.
Der er også eau de cologne og badesalt.
Tak, fordi du kom.
Fordi du tog ham med.
Naturligvis. Vi har savnet dig.
Jeg var bange for, at du ikke kom.
Jeg måtte se dig igen.
Hvordan har du det?
Jeg er parat.
Nej, sig ikke sådan.
Men det er jeg.
Hvordan har børnene det?
En dame i landsbyen passer dem efter skole.
Jeg bliver lidt træt.
Har du det godt? Trænger du til at hvile dig nu?
Nej. Ikke endnu.
Stella?
Ville du tale med mig om noget?
Ja.
Vil du tale med Will?
Hvad? Nej.
- Han trænger til at tale med nogen. - Men jeg er her for at besøge dig.
Han er i kirken.
Jamen så skal jeg ikke forstyrre ham.
Jeg beder dig om det, Cora.
Det er det, jeg ønsker.
Lad ham blive hos mig.
- Jeg bad dig om at blive væk. - Jeg måtte tale med Stella.
Hun bad mig om at opsøge dig.
Jeg går, hvis du vil have det.
Skal vi gå?
- Sejler nogen af bådene ud? - Nej.
Alle er stadig bange.
Hvordan tager børnene det hele?
Jeg har ikke fortalt dem, hvor syg Stella er.
Så længe Naomi stadig er forsvundet... føles det for barskt.
Stella mener, at du trænger til at tale med nogen.
Tal med mig.
Hun er så tapper.
Hun har håndteret det meget bedre end mig.
Måske har hun vidst det længe.
Ja, hun har accepteret det.
Af og til er hendes...
Hendes tanker flakker.
Og så vender hun tilbage til mig, min Stella.
Men...
...selv når hun driver bort...
Jeg kunne ikke elske hende højere.
Jeg vil altid elske hende, Cora.
Det ved jeg godt.
Det ved jeg, at du vil.
Din mor havde ret.
Slangen findes.
Har du set den?
- Hvordan er den? Er den meget stor? - Ja.
Kunne du tænke dig at se ham?
Er det til slangen?
Gem nogle.
Du skal have til din mor.
Undskyld, Will.
- Hvis jeg har gjort det sværere for dig. - Nej, Cora.
Jeg lukkede dig ind...
...da jeg havde alt, hvad jeg kunne bede om.
Så enkelt er det ikke.
Er det ikke?
Kærligheden er ikke finit.
Den begrænser sig ikke til ægteskab.
Der er så mange måder at elske på.
Du har aldrig oplevet et lykkeligt ægteskab.
Og dog ved jeg, hvordan det føles at elske nogen.
Og at være elsket.
Sådan. Så er det færdigt.
Skal vi gå ind igen?
Hvorfor sætter du dig i båden?
Hvor skal vi hen?
Vil du skubbe mig ud?
Kan du klare det?
Jeg er klar til at møde ham nu.
Slangen?
Min gud og konge.
Mor!
Frankie?
- Hvad er der? - Hvad er der sket?
Hvor er Stella?
Frankie.
- Hun er taget ud for at se slangen. - Hvad mener du?
Du får ikke ballade. Vi skal bare vide, hvor hun er.
Hun er i båden.
Hvad?
Vi så slangen, Cora. Vi så den.
Det er helt i orden.
Hvor skal Stella hen?
Hjem sammen med Will.
Men hun sagde, at hun var klar til at skulle af sted.
Stella er ikke helt rask.
Dør hun?
Vi dør jo alle før eller siden.
Men før det er tid.
Ligesom far?
Ja, det er jeg bange for.
Du må ikke dø.
Det har jeg heller ikke tænkt mig. Jeg har alt for meget at tage mig til.
Det er godt.
Naomi.
Det skal nok gå, far.
Jeg har set slangen.
Jeg tror, den er død.
Det er slut.
Den er på stranden! Kom.
Det er da ikke søndag, vel?
Uhyret er dødt. Nede ved stranden.
Jeg må sprede budskabet. Giv præsten besked!
Uhyret er dødt.
Nede ved havnen. Kom selv og se.
Det er ikke en slange.
Hvad er det? Du milde.
Naomi.
Jo!
Hvorfor kom den hertil?
Måske blev dens rute forstyrret af jordskælvet.
Hvorfor troede alle, at det var en slange?
Folk frygter det, de ikke forstår.
Drager forhastede konklusioner.
Jeg ville ikke have, den døde.
ET HALVT ÅR SENERE
Mrs. Seaborne?
Hr. professor.
Endnu et brev.
Tak.
Cora, hvordan har du det?
Du sidder vel i en udgravning?
Jeg savner dig.
Men naturligvis ikke lige så meget, som du savner mig.
Endelig fandt jeg mig nogle beundrere.
Jeg er blevet leder af det medicinske fakultet.
De vil have mig til at lære dem om hjertets hemmeligheder.
Apropos det. Hvordan har dit det?
Nu må du have hørt fra Will?
"Hvis ikke mr. Garth finder en ræv i Eversley-skoven,
som folk af og til frygter, at han aldrig gør,
så beviser det ikke, at der ikke findes ræve."
Af sted med dig. Sov godt.
Godnat.
Jeg kommer om et øjeblik, Jo.
Kære Will.
Jeg tænker stadig på dig hver dag.
På det, vi delte, og hvad det betyder.
Jeg er splittet, og jeg er hel igen.
Jeg elsker dig, og jeg er tilfreds uden dig.
Men alligevel må du være sød at skrive.
PASTOR WILLIAM RANSOME PRÆSTEGÅRDEN, ALDWINTER, ESSEX
Du skriver aldrig tilbage.
Der var for meget at sige.
Skal vi gå?
Tekster af: Eskil Hein