Dobře.
Pane Garrette, kam jdete?
Drahá Stello,
Luke mi právě řekl tu hroznou novinu.
Moc mě to mrzí.
Pro jednou v životě se mi vůbec nedostává slov.
Jela jsem do Aldwinteru hledat hada.
Nečekala jsem, že tam najdu přátelství.
Stello, opravdu ráda bych vás viděla.
Ale bojím se, že návratem vesnici pobouřím.
Jste má přítelkyně a nikdy jsem nechtěla…
Co se stalo?
Vloupal se sem někdo?
Kde je Martha? Její pokoj je prázdný.
Pojďme se nasnídat.
- Kde jsi byla? - Nemohla jsem spát.
Šla jsem tě hledat.
Hledal jsem Naomi.
Odnesl ji had?
Potřebuješ zahřát.
Wille?
Ano?
Už na mě čeká.
Nebuď smutný.
Jsem připravená.
Pomoz mi.
Cokoli si přeješ.
Chci vidět Coru a Frankieho.
Chci, aby se vrátili.
PODLE ROMÁNU OD SARAH PERRY
Nestvůra z Essexu
Mám přinést další bednu?
Ano, prosím. Jsou v umývárně.
Moje komiksy!
- Prosím, paní. - Děkuji.
Paní Seabornová
Drahá Coro.
Před naším setkáním v Londýně
lékař Stelle diagnostikoval tuberkulózu.
To snad vysvětluje mé chování v muzeu.
Její zdravotní stav se bohužel rychle zhoršuje.
Už několik dní mě žádá, abych vás pozval na návštěvu.
Musím ale říct, že to podle mě ničemu neprospěje.
Ani jí, ani mně. Nikomu z nás.
Pravda je, že ani netuším, jak se mi daří tyto dny vydržet.
Jsem zlomený.
Hotovo.
Aspoň holení ti jde líp než šití.
- Nechceš nějaký čas bydlet u mě? - Vystačím si sám.
Udělám to.
Dnes půjdeme do pitevny.
Cože?
Musím procvičovat prsty.
Musím se vrátit k práci.
Ale postupně.
Na operování ještě nemysli.
Myslíš, že to jde?
Že budu odpočívat a práce se vzdám?
- Copak mě neznáš? - Promiň.
- Nějak ti snad pomoct můžu. - Odejdi.
Luku…
- Chci být sám. - Ano.
Sbohem.
Díky. To bude všechno.
Zdravím.
Ambrose změnil názor.
Je mi to líto.
Prosím.
„Nemůžu ten zákon navrhnout. Sociální byty podle mě nejsou řešení.
Lidé si musí problémy vyřešit sami, nespoléhat na stát.“
Ten muž má v sobě rozumu sotva za nehet a citu ještě míň.
Nebojte se. Já nepřestanu. Budu dál psát dopisy.
Popravdě, taky máme novinu.
Pan Spencer pro nás našel řešení.
Cože? Kdy?
Po vašem odchodu zůstal, povídali jsme si a řekl…
Tedy, navrhnul, že koupí celý tenhle dům.
- Co? - Ano.
Nechá sem zavést vodu a elektřinu.
Celé to tu přebuduje.
To se máte.
Nejen my. Žije tu desítka rodin.
Tebe to netěší?
Ale jistě.
Jako jednotlivci z toho obrovsky vytěžíte.
Ale potřebujeme opravdovou změnu, ne charitu.
Myslím, že to dělá kvůli tobě.
Mluvil o vaší společné budoucnosti.
Coro.
- Pane Spencere. - Coro, já…
Jdete za Marthou? Už pár dní tu nebydlí.
- Teď žije na Cheapside. - Ne. Nesu špatné zprávy.
Luke byl okraden. Pobodán.
Cože? Kdy?
Cestou domů z toho večírku. Měl rozříznutou pravačku.
Vzal jsem ho přímo na sál.
- Dělal jsem, co jen umím. - Jistě.
Obávám se, že už nebude operovat.
Ach, Luku!
Kdybych mohl něco změnit, vyměnit se s ním…
Jak můžu pomoct? Udělám cokoli.
Jděte za ním. Povzbuďte ho.
Žádal si mě?
Netuší, že jsem tady.
Luku?
- Drahý příteli. - Říkal jsem si, jestli přijdete.
Hned jak jsem to slyšela.
Hrozně mě to mrzí.
Moc mě to mrzí.
Podívejte. K ničemu.
Nedokážu ani naporcovat hovězí.
Vyčistím vám to.
Nemohla bych zařídit nějakou rehabilitaci?
Cvičení s gumou? Ne, díky.
A co napsat tomu lékaři, který vkládá do těla umělé náhrady?
Mluvil jsem o něm, protože je to pitomec.
Je to nemožné.
Ale teď jsem u vás.
- Ať vás čeká cokoli, spolu to překonáme. - Spolu?
Na tu hloupou hádku zapomeňte. Budu o vás pečovat.
Jak?
Nastěhujte se ke mně.
Celý Spencer. Další, kdo mi chce dělat pečovatelku.
Ne, myslím tím, abyste ke mně šel bydlet. Napořád.
Cože?
Jako přítel a společník.
Na to už přece máte Marthu.
Odstěhovala se.
Aha, takže mám zaplnit vzniklou díru.
Ne.
- Farář odešel. Služebná taky. - Ne, Luku.
- Zbývám jenom já. - Ne. Prosím, poslouchejte.
Podle mě to může fungovat.
Vycházíme spolu. Rádi spolu trávíme čas.
Můj dům je pro mě zbytečně velký. Můžete mít Michaelův pokoj.
To mauzoleum?
Vystěhovala jsem ho.
Jen si to představte.
Můžeme celé dny trávit spolu. Čtením a hovory.
Chodit na obědy. Na procházky do zahrad Kensington Gardens.
Zajít do galerie, zapálit v krbu, večeřet spolu.
Příliš jíst i pít.
A pak si dáme dobrou noc a já půjdu spát do postele vašeho manžela?
Proč ne?
Protože je to směšné.
A vy to ani nevidíte.
Jenže mně tahle krvavá záležitost konečně otevřela oči.
Záleží mi na vás, Luku.
Volala jste si mě, když jsem mohl být k užitku.
Jako lékař.
Rameno k vyplakání.
Společník ke sklence.
To není pravda. Jste můj přítel.
Jako váš přítel…
k vám musím být upřímný, Coro.
Nechci s vámi bydlet.
Proč ne?
Protože vás miluji
a vy milujete někoho jiného.
Martho.
Chceš jít dál?
O Lukovi už asi víš.
Ano.
Proč jsi mi to neřekla?
Myslela jsem, že uděláš nějakou hloupost.
Omlouvám se.
Za co?
Za to, jak jsem se k tobě chovala. A k Lukovi.
Že jsem přehlížela ty, které miluji.
Ze střechy je úžasný výhled.
Chceš se podívat?
Řekl jsem Coře, že pečovatelku nechci.
Jak to s ní šlo?
Příšerně.
Záleží jí na tobě. Nám oběma.
Spencere, nedokážu ani psát.
Diktuj a psát budu já.
Strpím tě tu jednu noc.
Dokud budeš potřebovat.
Díky.
Skoro dohlédnu na svůj rodný dům.
Pomůže Ambrose nějak?
Přece nepodpoří socialisty.
To mě mrzí.
Co na to Spencer?
Nevím. Vyhýbám se mu.
Myslím, že mě miluje.
- Říkal něco? - To je prostě vidět.
Co je ti?
Jde o Stellu. Je nemocná.
Pořád ta chřipka?
Tuberkulóza. Myslím, že umírá.
Chce mě vidět, ale já nevím, jestli se můžu vrátit.
Máš strach?
Z vesničanů ne.
Z Willa?
Znáš mě. Vždycky…
nadělám spoušť.
To můžeš i napravit.
Jestli je to třeba, měla bys.
Nejsi zbabělá, Coro Seabornová.
Martho.
Netušila jsem, že jste až tak bohatý.
Rád vás vidím.
Poslyšte.
Jestli je ten nápad s koupí domu součást nějakého návrhu pro mě, tak…
- Víc než to. Mám pro vás nabídku. - Ne.
Promiňte, nejsem žena, co muže vodí za nos…
- Ne, jistě. Ale… - Manželství ženy zotročuje.
- Společensky, finančně. - Co? Ne.
Ano, patří k největším překážkám revoluce.
Takovou nabídku jsem na mysli neměl.
Rozhodl jsem se využít svůj fond ke kampani za sociální byty
a tu někdo musí vést.
Chci s vámi spolupracovat.
Nabízím vám práci.
Ahoj, Gog. Chyběla jsi mi.
Kobaltově modrá.
Tyrkysová.
Je v tom kolínská a soli do koupele.
Díky, že jste přijela.
Že jste ho přivezla.
No jistě. Chyběla jste nám.
Bála jsem se, že nepřijedete.
Chtěla jsem vás zase vidět.
Jak se cítíte?
Jsem připravená.
Ne, to neříkejte.
Ale je to tak.
Jak se mají děti?
Po škole chodí k jedné paní z vesnice.
Já bývám unavená.
A teď je vám dobře? Nechcete odpočívat?
Ne. Ještě ne.
Stello?
Chtěla jste se mnou o něčem mluvit?
Ano.
Promluvíte si s Willem?
Cože? Ne.
Potřebuje s někým mluvit.
Ale já přijela za vámi.
Bude v kostele.
Tak to bych ho neměla rušit.
Žádám vás o to, Coro.
Přeji si to.
Nechte ho u mě.
Říkal jsem, ať nejezdíte.
Musela jsem ji vidět.
Požádala mě, ať za vámi zajdu.
Odjedu, jestli chcete.
Projdeme se?
Vyplouvá někdo na moře?
Ne.
Pořád mají strach.
Jak se s tím vypořádávají děti?
O Stellině stavu jsem jim neřekl.
Když se Naomi nenašla…
zdálo se mi to kruté.
Podle Stelly si s někým potřebujete promluvit.
Mluvte se mnou.
Je velmi statečná.
Nese to mnohem lépe než já.
Možná už to nějakou dobu věděla.
Ano, smířila se s tím.
Občas je…
myslí jinde.
A pak se ke mně zase vrátí. Moje Stella.
Ale…
Dokonce i když se mi vzdálí…
nemohl bych ji milovat víc.
Vždycky ji budu milovat.
Já vím.
Vím, že budete.
Tvá matka měla pravdu.
Ten had opravdu žije.
Viděla jste ho?
- Jak vypadá? Je velký? - Ano.
Chtěl bys ho vidět?
To je pro toho hada?
Pár si jich nech.
Schovej je pro matku.
Mrzí mě, Wille…
jestli jsem vám přitížila.
Ne, Coro.
To já vám otevřel srdce.
Ač jsem měl vše, co jsem mohl chtít.
Tak prosté to není.
Ne?
Láska se nedá vyčerpat.
Neomezuje se jen na manželství.
Milovat se dá mnoha způsoby.
Vy jste šťastné manželství nezažila.
A přesto vím, jaké to je někoho milovat.
A být milována.
Tak. A je to.
Vrátíme se už do domu?
Proč nastupujete?
Kam poplujeme?
Odrazíš mě?
Uděláš to pro mě?
Jsem na něj připravená.
Myslíte hada?
Mého boha a krále.
Matko!
Frankie?
- Copak je? - Co se stalo?
Kde je Stella?
Frankie?
Chtěla se setkat s hadem.
- Cože? - Co to povídáš?
Nezlobíme se na tebe. Jen potřebujeme vědět, kde je.
V tom člunu.
Cože?
Viděli jsme toho hada, Coro. Viděli jsme ho.
To nic.
Kam Stella odchází?
Zpátky domů. S Willem.
Ale předtím říkala, že je připravená odejít.
Stella není zdravá.
Umře?
No, všichni jednou umřeme.
Ale ona předčasně?
Jako otec?
Ano, bojím se, že možná ano.
Nechci, abys umřela.
To ani nemám v úmyslu.
Mám tu ještě spoustu práce.
To je dobře.
Naomi.
Už bude dobře, otče.
Viděla jsem toho hada.
Podle mě je po něm.
Je to za námi.
Leží na pláži! Pojďte!
Dneska není neděle, ne?
Nestvůra leží mrtvá na pláži.
Musím to rozhlásit. Řekněte to faráři!
Nestvůra je mrtvá!
Leží u přístavu! Pojďte se podívat!
To není žádný had.
Co to je? No tedy.
Naomi.
Jo!
Proč připlaval sem?
Možná ho zmátlo to zemětřesení.
Proč všichni věřili, že to je had?
Lidé mají strach z věcí, kterým nerozumí.
Dělají předčasné závěry.
Mrzí mě, že umřel.
O ŠEST MĚSÍCŮ POZDĚJI
Paní Seabornová?
Pane profesore.
Další psaní.
Děkuji.
Coro, jak se daří?
Hrabete se v zemi, viďte?
Chybíte mi.
Jistě ale ne tolik jako já vám.
Konečně mě někdo dokázal docenit.
Ustanovili mě hlavou lékařské fakulty.
Chtějí, abych tu učil o tajemstvích srdce.
Jak je na tom vlastně to vaše?
Will už se vám jistě musel ozvat.
„I kdyby pan Garth v Eversley Wood lišku neobjevil,
a někteří se obávají, že se mu to nikdy nepodaří,
nepůjde o důkaz, že žádné lišky neexistují.“
Tak utíkej. Hezky se vyspi.
Dobrou noc.
Za chvíli přijdu, Jo.
Drahý Wille,
pořád na vás každý den myslím.
Na to, co mezi námi bylo a co to znamená.
Jsem rozervaná, ale i scelená.
Miluji vás, ale jsem spokojená i bez vás.
A přesto,
prosím, odepište.
Ctěný pan William Ransome Fara
Neodepsal jsi.
To by se do psaní nevešlo.
Projdeme se?
Překlad titulků: Růžena Svobodová