Okej.
Dr Garrett? Vart ska ni ta vägen?
Kära Stella,
jag hörde just den hemska nyheten från Luke.
Jag är verkligen ledsen.
För en gångs skull i mitt liv saknar jag ord.
Jag kom till Aldwinter för att söka efter sjöormen,
men väntade mig inte att finna vänskap.
Stella, vad jag verkligen vill är att träffa dig…
…men min återkomst skulle nog orsaka oro i byn.
Du är min vän och jag ville aldrig…
Vad har hänt?
Har det varit inbrott?
Var är Martha? Hennes rum är tomt.
Vi tar och äter frukost.
- Var har du varit? - Jag kunde inte sova.
Jag gick för att leta efter dig.
Jag sökte efter Naomi.
Är hon hos sjöormen?
Vi ser till att du blir varm.
Will?
Ja?
Han väntar på mig.
Var inte sorgsen.
Jag är redo.
Hjälp mig.
Vad du än önskar.
Jag vill träffa Cora och Frankie.
Jag vill att de återvänder hit.
BASERAD PÅ SARAH PERRYS ROMAN
Ska jag hämta en låda till?
Ja, tack. I diskrummet.
Mina serier!
- Varsågod, miss. - Tack.
Kära Cora,
Strax innan vi träffades i London
fick Stella diagnosen tuberkulos.
Det må förklara mitt uppförande på museet.
Tragiskt nog försämras hennes hälsa snabbt.
I flera dagar har hon bönfallit mig att skriva och be er hälsa på.
Men jag måste säga att jag inte ser det som en god idé,
för henne, för mig… eller nån av oss.
Faktum är att jag knappt orkar ta mig genom dagarna.
Jag är en bruten man.
Såja.
Du är bättre på att raka än att sy stygn.
- Ta och flytta in med mig ett tag. - Jag klarar mig bra själv.
Låt mig göra det.
Vi går till bårhuset senare.
Va?
Jag måste öva mig på att använda fingrarna.
Jag måste komma igång och arbeta igen.
Ta en dag i taget.
Tänk inte ens på att operera än.
Vad begär du av mig?
Att jag ska slappna av? Ge upp mitt arbete?
- Känner du mig så lite? - Jag är ledsen.
Det måste finnas nånting jag kan göra.
Lämna mig nu.
Luke…
- Lämna mig i fred. - Ja.
Hej då.
Tack. Då var vi klara.
Hej.
Ambrose har ändrat sig.
Jag är så ledsen.
Kom in.
"Jag kan inte skriva ett lagförslag då jag inte tror att statsstött boende är svaret.
Folk måste lösa sina egna problem och inte förlita sig på staten."
Han saknar tydligen både hjärna och hjärta.
Oroa er inte. Jag ska fortsätta. Skriva brev.
Vi har faktiskt också nyheter.
Spencer kom på en plan för att hjälpa oss.
Vad? När?
Vi fortsatte prata när du hade gått, och han sa…
Tja, han erbjöd sig att köpa hela det här huset.
- Va? - Ja.
Han vill dra in vatten och avlopp och elström.
Göra om hela huset.
Jag gläds med er.
Inte bara vi, det bor tio familjer här.
Är du inte glad?
Visst är jag det.
Som enskilda kommer ni att få det mycket bättre.
Men vi behöver verkliga förändringar, inte välgörenhet.
Han gör nog det här för din skull.
Han pratade om er framtid tillsammans.
Cora.
- Spencer. - Cora. Jag…
Om du söker Martha, flyttade hon för några dagar sen.
- Hon bor i Cheapside. - Nej. Jag har dåliga nyheter.
Luke har blivit rånad och knivhuggen.
Va? När då?
På väg hem från festen.
Hans högra hand blev uppskuren.
Jag opererade direkt.
- Jag ansträngde mig till det yttersta. - Självklart.
Han kommer nog aldrig att operera igen.
Åh, Luke!
Om jag kunde byta plats med honom…
Hur kan jag hjälpa? Vad som helst.
Hälsa på honom. Muntra upp honom.
Har han frågat efter mig?
Han vet inte att jag är här.
Luke?
Åh, min kära vän.
Jag undrade om du skulle komma.
Direkt jag fick veta det.
Jag är så ledsen.
Se på den. Oanvändbar.
Jag kan inte ens skära upp en bit kött.
Låt mig rengöra såret.
Jag kanske kan ordna fysioterapi?
Övningar med ett gummiband? Nej, tack.
Eller kontakta läkaren du talade om,
han som sätter in konstgjorda kroppsdelar?
Jag berättade om honom för att han är en idiot.
Det är omöjligt.
Nåja, jag är här nu.
Vad som än kommer härnäst kan vi möta det tillsammans.
Tillsammans?
Glöm vårt dumma gräl.
Jag ska ta hand om dig.
Hur då?
Kom och bo hos mig.
Du låter som Spencer, som försöker vårda mig genom det här.
Nej. Jag menar… flytta in hos mig. För alltid.
Va?
Som min vän och kamrat.
Är inte det Marthas uppgift?
Hon har flyttat.
Jag förstår. Jag ska fylla ett tomrum.
Nej.
Prästen har försvunnit,
- tjänarna med. - Nej, Luke.
- Jag är den ende som återstår. - Nej… Var tyst och lyssna.
Jag tror att det kan fungera.
Vi trivs bra i varandras sällskap.
Jag… Mitt hus är alldeles för stort för mig. Du kan ha Michaels rum.
Mausoleet?
Jag har tömt det.
Tänk på saken.
Vi kan tillbringa dagarna med att läsa och prata.
Kanske gå ut på lunch. Promenera i Kensington Gardens.
Eller ett konstgalleri? Elda i öppna spisen? Middagar hemma?
Äta för mycket, dricka för mycket.
Innan vi säger god natt och jag somnar i din mans säng?
Varför inte?
För att det är löjligt.
Och du inser det inte ens.
Men den här sargade, blodiga handen har äntligen öppnat mina ögon.
Jag bryr mig om dig, Luke.
Du kallade på mig när du behövde mig.
En läkare.
En axel att gråta ut mot.
En dryckeskamrat.
Det är inte sant. Du är min vän.
Nåja, som din vän…
…måste jag vara uppriktig mot dig.
Jag vill inte bo hos dig.
Varför inte?
För att jag är förälskad i dig,
och du är förälskad i en annan.
Martha.
Vill du komma in?
Du hörde om Luke, antar jag?
Ja.
Varför berättade du inte?
Jag trodde att du skulle göra nåt dumt.
Jag är ledsen, Martha.
För vad?
För hur jag har behandlat dig. Och Luke.
För att inte ha tagit hand om dem jag älskar.
Det är fin utsikt från taket.
Vill du se?
Jag sa åt Cora att jag inte vill ha en sköterska.
Hur var hon?
Omöjlig.
Hon bryr sig om dig. Det gör vi båda.
Spencer, jag kan inte ens skriva.
Diktera du, så skriver jag.
Du kan stanna en natt.
Så länge du behöver.
Tack.
Man ser nästan till huset där jag föddes.
Kommer Ambrose att hjälpa?
Han kan inte stödja en socialistisk agenda.
Jag beklagar.
Vad tycker Spencer?
Vet inte. Jag undviker honom.
Jag tror att han är kär i mig.
Har han sagt nåt?
Jag märker det ändå.
Vad är det?
Det är Stella. Hon är sjuk.
Fortfarande influensa?
Tuberkulos. Jag tror att hon kommer att dö.
Hon vill träffa mig, men jag vet inte om jag kan återvända dit. Jag är…
Rädd?
Inte för byborna.
För att träffa Will?
Du känner mig. Jag…
Jag förstör saker.
Du kan laga dem också.
Om det behövs, borde du göra det.
Du är inte rädd av dig, Cora Seaborne.
Martha.
Jag visste inte att du var så välbärgad.
Det är roligt att se dig.
Hör på.
Om det här med att bli hyresvärd är menat för att ställa dig in hos mig, så…
Mer än så. Jag har ett förslag.
Nej.
Beklagar, jag är inte en kvinna som ger en man förhoppningar…
- Nej, självklart inte. Men… -Äktenskap förslavar kvinnor.
- Socialt, ekonomiskt. - Va? Nej.
Jo, det är ett av de största hindren för revolutionen.
Jag menar inte ett sånt förslag.
Jag tänker använda min stiftelse till en kampanj för statsstött boende,
och jag behöver nån som driver den.
Jag vill att vi samarbetar.
Jag erbjuder dig ett jobb.
Hej, Gog. Jag har saknat dig.
Kobolt.
Cyan.
Det finns eau-de-cologne och badsalt i det.
Tack för att du kom.
Och tog med honom.
Självklart. Vi har saknat dig.
Jag var rädd att du inte skulle komma.
Jag måste träffa dig en sista gång.
Hur mår du?
Jag är redo.
Nej, säg inte så.
Men det är jag.
Hur mår barnen?
En dam i byn tar hand om dem efter skolan.
Jag blir lätt trött.
Hur mår du? Vill du vila nu?
Nej. Inte än.
Stella?
Ville du prata med mig om nåt?
Ja.
Kan du gå och prata med Will?
Va? Nej.
Han behöver nån att prata med.
Men jag kom för att träffa dig.
Han är i kyrkan.
Då ska jag inte störa honom.
Jag ber dig, Cora.
Det är vad jag vill.
Lämna Frankie hos mig.
Jag bad dig att inte komma.
Jag måste få träffa Stella.
Hon bad mig att leta upp dig.
Jag går igen om du vill.
Ska vi promenera?
Går några fiskare ut på havet?
Nej.
Alla är fortfarande rädda.
Hur klarar barnen det?
Jag har inte berättat för dem hur sjuk Stella är.
Naomi är fortfarande saknad,
det skulle kännas för grymt.
Stella tror att du behöver nån att prata med.
Prata med mig.
Hon är så tapper.
Hon klarar det här mycket bättre än jag.
Hon kanske har vetat länge.
Ja, hon har accepterat det.
Ibland är hon…
…förvirrad.
Sen återvänder hon till mig, min Stella.
Men…
…även när hon är förvirrad…
…kunde jag inte älska henne mer.
Jag kommer alltid att älska henne.
Jag vet.
Det vet jag.
Din mor har rätt, vet du.
Sjöormen finns på riktigt.
Har du sett den?
- Hur ser den ut? Är den väldigt stor? - Ja.
Ska vi gå och se den?
Är de åt sjöormen?
Spara några.
Ge dem åt din mor.
Jag är ledsen, Will,
om jag har förvärrat saker för dig.
Nej då, Cora.
Jag släppte in dig,
när jag hade allt jag kunde önska mig.
Det är inte så enkelt.
Är det inte?
Kärlek är inte ändlig.
Den är inte begränsad till äktenskapet.
Det finns så många slags kärlek.
Du har aldrig haft ett lyckligt äktenskap.
Likväl vet jag hur det känns att älska nån.
Och att få kärlek i gengäld.
Sådär ja. Klart.
Ska vi gå in igen?
Varför går du i båten?
Vart ska vi?
Vill du skjuta iväg mig?
Kan du göra det?
Nu är jag redo att möta den.
Sjöormen?
Min gud och konung.
Mamma!
Frankie?
- Vad är det? - Vad har hänt?
Var är Stella?
Frankie.
Hon har farit till sjöormen.
- Vad? - Vad menar du?
Du har inte gjort nåt fel. Tala bara om var hon är.
Hon är i båten.
Vad?
Vi såg sjöormen, Cora. Vi såg den.
Allt är bra.
Vart ska Stella?
Tillbaka hem, med Will.
Men förut sa hon att hon var redo för resan.
Stella mår inte så bra.
Kommer hon att dö?
Vi ska alla dö en dag.
Men i förtid,
som far?
Ja, det kan hända, tyvärr.
Jag vill inte att du dör.
Det har jag ingen tanke på.
Jag har alldeles för mycket att göra.
Bra.
Naomi.
Det är ingen fara, far.
Jag har sett sjöormen.
Jag tror att den är död.
Det är över.
Den är på stranden! Kom.
Det är väl inte söndag?
Besten är död. Nere vid stranden.
Jag måste tala om för alla. Säg till pastorn!
Besten är död.
Den ligger nere vid hamnen. Kom och se själv.
Det där är ingen sjöorm.
Vad är det? Kära nån.
Naomi.
Jo!
Varför kom den hit?
Dess rörelsemönster kanske stördes av jordbävningen.
Varför trodde alla att det var en sjöorm?
Folk fruktar det de inte förstår.
De drar fel slutsatser.
Jag ville inte att den skulle dö.
SEX MÅNADER SENARE
Mrs Seaborne?
Professorn.
Ännu en skrivelse.
Tack.
Cora, hur har du det?
Djupt nere i en utgrävning, antar jag.
Jag saknar dig.
Fast självklart inte lika mycket som du saknar mig.
Jag har äntligen funnit människor som uppskattar mig.
Jag är nu rektor för läkarhögskolan.
De vill att jag lär dem hjärtats hemligheter.
På tal om det, hur är det med ditt?
Nog har du väl hört av Will vid det här laget?
"Om mr Garth inte finner en räv i Eversley Wood,
vilket folk ibland tror att han aldrig kommer att göra,
är det inget bevis för att rävar inte finns."
I säng nu. Sov gott.
God natt.
Jag kommer strax, Jo.
Kära Will,
Jag tänker fortfarande på dig varje dag,
på det vi delade och vad det betyder.
Jag är sliten itu, och jag är helad.
Jag älskar dig, och jag är tillfreds utan dig.
Men ändå,
skriv tillbaka, snälla.
KYRKOHERDE WILLIAM RANSOME PRÄSTGÅRDEN
Du svarade aldrig.
Jag hade för mycket att säga.
Ska vi ta en promenad?
Undertexter: Bengt-Ove Andersson