Бережи її. Захисти нас.
ЗА РОМАНОМ САРИ ПЕРРІ
Змій з Ессексу
Ти все ще не готова?
Що таке?
Нічого. Просто…
Свято.
Нагадує про минуле. Про Лондон.
Майкл уже тебе не скривдить.
Просто будь собою.
Ходімо. Ми спізнимося.
Я не піду. Ідіть без мене.
Кора – наша подруга. Вона образиться.
Давай. Переодягайся.
Скоро прийде Чарльз.
Можна віднести козам?
Не зараз. Ми святкуємо.
Прийом на честь твоєї матері.
Це для гостей.
А я хто?
Не занадто?
Ти прекрасна.
А я?
Бачу, ти дуже старався. Дякую.
Якби ж ми були «У Сімпсона».
Там би не схвалили моє взуття.
Добре, що ми тут.
Так краще.
Точно?
Маю для тебе подарунок.
Відкрий.
Це…
надто щедро.
На це я й надіявся.
Приміряй.
Люк, я…
-Обов'язково, але пізніше. Я… -Я думав, ти надінеш його сьогодні.
Не пасуватиме до вирізу сукні.
Відклади в надійне місце.
Я дуже вдячна.
З днем народження.
Ось і вони.
Краще переодягнися. Я відчиню.
-Вітаю. -Вітаю.
Прошу, заходьте.
Добрий вечір. Ми принесли вино й апельсини.
Дякую.
Проходьте.
-Коро. -Стелло. Рада вас бачити.
-З днем народження. -Дякую.
Будьте як удома.
Ми бачилися на похороні Майкла. Люк Ґарретт.
Так. Я читав про вашу роботу.
Чарльз Емброуз, член парламенту від Лаймгаусу. Де ж вона?
Ось і вона.
Чарльзе, дякую, що прийшов.
Завжди радий.
-Покажи мені, де вино. -Отам.
Діти.
Добрий вечір, Вілл.
-Як ви? -Коро.
Вілл, скажи щось.
Хіба Кора сьогодні не прекрасна?
Вигляд у вас… чистий.
Даруйте йому.
Ні, пусте.
Хто знав, що такий скарб
ховається під шаром багна?
-Можна зіграти на фортепіано? -Аякже.
Бачу, Джо значно краще.
Докторе Ґарретт, хочу попросити пробачення.
Я повівся грубо при нашій останній зустрічі, і мені жаль.
Ви допомогли моїй дочці.
-Я не мав права зриватися. -Забудьте.
Ми з Корою не хотіли зашкодити.
Я загіпнотизував її за день до того.
-Вона сама попросила. -Так.
Не можу й уявити, щоб ви діяли проти своєї волі.
Я піду вип'ю зі Стеллою.
-Дякую, Джон. -П'єте воду?
Вона хотіла вас вразити.
І зуміла. Вона дуже талановита.
Кора каже, що ви геній.
Це правда?
Так кажуть.
Мій останній хірургічний прорив викликав фурор.
Скажіть, ви цікавитеся медициною?
Людей потрошать, ніби курей.
За нею майбутнє.
Докторе Ґарретт, хоч я вважаю свою віру просвітленою…
Ви надаєте перевагу вірі, а не фактам.
Усе не так просто.
Невже?
Змій з Ессексу й у вас запустив свої пазурі.
Уявіть, як він прямо зараз повзає в болотах.
Я таки вип'ю вина.
Випийте. Мрію на це подивитися.
Ще друзі. Даруйте.
О ні, дякую. Пароль?
Клятий Гарольд…
Радий тебе бачити!
І я радий. Заходьте!
Не віриться, що ви приїхали.
Так, де іменинниця?
Бачите! Я ж казав, що влаштую гідний прийом.
-Спенсере. -Поздоровляю.
Дякую.
З днем народження.
-Марто, маєш чудовий вигляд. -Взаємно.
Треба знайти Емброуза.
Він, мабуть, на кухні.
Можна? Так.
Кора вже натрапила на слід свого змія?
Вона вже пів Ессексу обходила в пошуку кісток динозаврів.
Ні.
Чарльз Емброуз?
Джордж Спенсер.
Ви читали його листа?
Авжеж. Радий знайомству.
Як ви переконали його підтримати вашу справу?
Достатньо було дізнатися правду.
Злиденні помешкання, по п'ятеро в одній кімнаті.
Я думав, що прийшов на свято.
-Ви знаєте, що вона ревна комуністка? -Не згоден.
Я згоден.
Але вельми чарівна.
Ви бували в Реткліффі, сер? Бачили житлові умови?
Не бував.
Але я бачив королівську комісію й читав рекомендацію Ділка.
-Яка ні на що не вплинула. -Якщо вірити вам на слово.
Нехай Марта вам усе покаже.
Побачите, як житлові умови впливають на здоров'я.
То Марта тепер доктор?
Аж ніяк. Буде краще, якщо й ти приєднаєшся.
Я залюбки познайомлю тебе з чоловіком, якому врятував життя.
Чудесно. Підемо разом.
Батьку.
Змій забрав Ґрейсі за її гріхи?
Її більше нема.
І ми ніяк не зарадимо.
А якщо я теж грішниця?
Поговори з Віллом.
Попроси прощення.
Отче!
Вілл.
Прости мені.
Що ти тут робиш?
Що ти накоїла?
Нічого. Хочу поговорити з Віллом.
Поговори зі мною.
Де він?
Мабуть, заграє з дияволом.
Якщо ти согрішила, змій прийде по тебе.
Привіт. Може, вийдеш?
Я бачила твою колекцію.
Я знайшов сотні. Ці найкращі.
Я теж знаходжу красу там, де більше ніхто її не бачить, Френкі.
-Ви ж оратор. Скажіть щось. -З радістю.
Справді. Прошу, скажіть.
Будемо танцювати?
-Аякже! -Так!
Патріку. Вільяме.
Так. Сюди.
Давай, скрути килим.
Усі сюди!
Так!
Вілл!
Є хто вдома?
Води? Холодна.
Аквамарин названо на честь водорості.
Камінь, який стишує хвилі й береже моряків.
Блакить мені ближча, ніж усі інші кольори.
У моїй лікарні перевіряють на хвороби дихальних шляхів.
Ви показали неабияку сміливість, але ви дуже хвора.
Стелло.
Гадаю, ви знаєте.
Якнайскоріше їдьте в Лондон.
Я огляну вас поза чергою.
Добре.
-Ґарретт! -Живі мусять жити.
Ґарретт!
Це гарно.
Справді?
Хочу побачити свого чоловіка в танці.
Стелло.
Тобі вистачить сили?
Я для танцю надто втомлена, то, може, станцюєш з моєю подругою?
Вибачте. Я вже натанцювалася.
Ти ж знаєш, музика це не моє.
Це дуже мене втішить.
-Я не знаю кроків. -Повторюйте за мною.
На талію.
Раз, два, три. Раз…
Вибачте.
Вілл.
Джон.
Будемо йти додому.
-Чарльзе. -Так.
-Скоро поговоримо. -Так.
-Мені вже пора. -Так. Дякую, що прийшов.
-Дуже приємно. -Як завжди.
Батьку.
У Лондоні такого не побачиш.
Це так звані сріблясті хмари.
Чому вони виникають?
Одні кажуть, що через вологу. Інші – що це попіл з Кракатау.
Ніби цілий світ у блакиті.
Подбайте одне про одного.
Добраніч, Чарльзе.
Вклала Френкі.
Залиши на ранок.
Хочу прибрати сьогодні.
Пальто Джо.
Що?
Воно їй потрібне.
Прямо зараз?
Мені треба подихати. І прогулятися.
Солодких снів.
Не зачиняй вікно.
Ти застудишся.
Я знала, що після такого вона не засне.
Ти бачила Стеллине лице?
Не скажу, що я не підозрював.
Кожного дня спливало його ім'я. Кожного клятого дня.
У неділю двічі.
Вікарій. Їй-богу, Марто.
-Який застряг на болотах. -Його лякають зміни,
-жахає майбутнє. -І танцювати не вміє.
Дякую.
Що вона в ньому знайшла? Яке в них майбутнє?
Він для колекції.
Вона покладе його в скляну банку й підпише назви членів латиною.
Його членів?
Дуже маленька банка, підозрюю. Мікроскопічна…
Боже, тепер мені здається, що я геть не розумію жінок.
Погляньмо.
Потанцюй зі мною, вікарію.
Я не знаю кроків.
Я тебе навчу.
-Може, прочитати тобі проповідь? -О так, вікарію!
Прочитай мені Євангеліє.
Матвія, Марка, Луку й Івана.
Усіх одразу.
Саме так. Я Кора Сіборн. І отримаю все, що захочу.
Хіба так важко це зрозуміти?
Ні.
Іди зі мною.
Ходімо нагору.
Знаєш, як влаштовані жінки?
Авжеж, я ж лікар.
Так!
Що?
Ти думаєш про неї.
Ні.
Не переживай. Я теж.
Хто це?
Я приніс недоїдки.
Козам.
Мій друг.
Що ви робите?
Чому ви лежите на землі?
Я лежу?
Пахне смертю.
Він там.
Душить мене.
Моє серце.
Вода чорна.
Гляньте, небо блакитне.
Цілий усесвіт.
Живий.
І я –
його частина.
Почуваюся ледь живою.
Потрібна солона яєшня й холодне пиво.
Радиш як лікар?
Як пияк.
Я пропущу поїзд.
Ти ж не їдеш через те, що…
Я багато в чому помилився, але ми добре одне одного розуміємо.
Хоч би що я вчора казала, Кора – моя подруга.
А Спенсер – мій друг.
Люк поїхав. Я бачила, як він біг на вокзал.
Ти не спала?
Цілу ніч гуляла.
Я наробила біди.
Тобі лист.
Від кого?
Від нової подруги Селі.
Треба розповісти їй про Емброуза. Так багато потрібно зробити.
Хочеш вернутися в Лондон?
Якщо відпустиш.
Наомі, сніданок!
Наомі. Наомі!
Наомі!
Френкі.
Ти вчора кудись ходив?
Після святкування ти ходив на берег?
Я прокинувся, а небо було світле. Я подумав, що це вже ранок.
Не можна гуляти самому вночі. А якби ти поранився?
Я був не сам. А з Крекнеллом.
Що сталося?
Нічого.
Ми дивилися на небо.
Тоді був приплив, і він умер.
Що… Що ти сказав?
Він умер.
І ти кажеш, що нічого не сталося?
Потім мені стало холодно, і я вернувся додому спати.
Я вчинив погано?
Святі небеса, Френкі.
Чому ти мені не сказав?
Як? Тебе ж не було.
Наомі!
Господи, змилуйся.
Вілл.
Наснився кошмар?
Нам треба поговорити.
Вчора на прийомі…
Відчиніть!
Поговоримо пізніше.
Диявол блукає в Олдвінтері.
-Що? -Ще один напад змія.
Тіло Крекнелла на березі.
-Вмер від удару? -Шия зламана.
Це точно змій.
Заспокойтеся.
Я ж казав. Я казав вам, що ми в небезпеці, а ти не слухав.
Хтось бачив мою Наомі?
Її нема, вона не ночувала вдома.
Її забрали. Її точно забрали.
Я сказав заспокоїтися.
-Коли ти бачив її востаннє? -За вечерею.
Я бачив її в церкві, вона шукала тебе.
-Меттью, перестань. -Де ти був?
-Прошу! Наш друг умер. -Друг? Чий друг? Не мій.
А як же змій?
-Так. -Змія не існує.
Він був тут, прямо тут, де ти стоїш.
-Так. -Його привабили гріхи.
-Він ними харчується. -Меттью.
Спершу Ґрейсі, тепер цей безбожник.
Гряде судний день.
Ми повинні відкрити очі, усвідомити свої гріхи й покаятися.
Коро. Коро, зачекай.
-Тіло вже оглянули? -Відійди.
-Доктор Ґарретт ще тут? -Ні.
Мабуть, упав. Струс мозку.
Як ви знаєте?
Самі подивіться. Це нещасний випадок.
Ви були біля Ґрейсі.
Так само схилилися,
-як оце зараз. -Генрі.
-І що? -Треба читати Біблію.
Це жінку спокусив змій.
Це жінка скуштувала яблуко й пізнала зло.
Так.
Ні.
Ви заперечуєте слово Боже, отче?
Я не викручую його собі на вигоду.
Де ви були ввечері, місіс Сіборн?
Що… Вдома з друзями. У мене був день народження.
-Розважалися, поки диявол діяв. -Так!
Ні, Вілл був з нами.
-З нею? -Розкажіть їм.
Місіс Сіборн непричетна. Очевидно ж.
-Я бачив її сина на болотах. -Йоно.
Син був зі мною цілий вечір.
-Вілл. -Бачите? Вона бреше.
-Вона бреше! Відьма! -Зачекайте. Заждіть.
Це ви привели сюди змія.
А його зачаклували.
Перестаньте. Годі!
Це ти винна. Ти й твій син-недоумок…
Як вам не соромно!
Коро. Коро, іди звідси.
Ні! Не піду!
-Ідіть! -Що в неї на шиї?
Вона мічена. Вона диявол. Це диявольська мітка.
Тихо! Перестаньте!
Ідіть.
Несіть Крекнелла до церкви. Проведу відправу.
-Я його не торкнуся. -І я.
Коро!
Коро, стійте!
Коро!
-Не маєте права мене проганяти! -Вони себе не тямлять.
-Їм страшно. -Ви дозволили мене винити.
-Ви мовчали. -Я їхній пастор.
Не можете бути і другом, і божою людиною?
Коли ви поряд, я не мислю тверезо.
-Я гублюся. -Ні.
Не виніть мене в їхній дурості чи у власній слабкості.
Любов – це не слабкість.
Що ти робиш? Куди збираєшся?
Ми повертаємося в Лондон.
-Через Крекнелла? -Ні.
-Через змія? -Ні.
Спустися й допоможи Марті.
Замкніть двері! Моліться!
Тягніть!
На берег, хлопці!
-Тягніть на берег! -Раз, два, три.
Бережи вас Господи.
Раз, два, три. Ривок.
Що вони роблять?
Більше не виходять у море.
-Через змія? -Не говори про цього змія.
Що ви робите?
Захищаю село від гріха.
Вашого гріха.
Вона нічого не зробила. Якщо хтось і грішив, то ви.
Лякаєте людей, погрожуєте їм!
Прошу, іди з Френкі.
Ми їдемо. Вам цього мало?
Вас чекає суд Божий!
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська