Håll henne säker. Beskydda oss.
BASERAD PÅ SARAH PERRYS ROMAN
Är du inte klar än?
Vad är det?
Inget. Bara…
…en fest.
Det påminner mig om gamla tider. London.
Michael kan inte skada dig nu.
Du måste vara dig själv ikväll.
Skynda på. Vi blir sena.
Jag följer inte med. Gå ni utan mig.
Cora är vår vän. Hon blir besviken.
Såja. Byt om nu.
Charles är snart här.
Får jag ge de här till getterna?
Inte nu. Vi firar.
Med en fest för din mor.
De är för gästerna.
Vad är jag, då?
För prålig?
Helt perfekt.
Och jag?
Du har klätt dig fin. Tack.
Om vi bara var på Simpson's.
De skulle nog inte uppskatta mina skor.
Då är jag glad att vi är här.
Bättre så.
Är det?
Jag har en present åt dig.
Öppna den.
Det här är…
Det är för mycket.
Det hoppas jag verkligen.
Prova det på.
Luke, jag…
- Jag ska prova det på. Senare. - Jag tänkte att du kunde ha det ikväll.
Det går inte ihop med klänningens urringning.
Förvara det tryggt åt mig.
Jag kan inte tacka dig nog.
Har den äran på födelsedagen.
De är här.
Ska du inte byta om? Jag öppnar.
- Hejsan. - Hej.
Kom in, allihop.
God kväll. Vi tog med apelsiner från Harrods.
Tackar.
Kom in, bara.
- Cora. - Stella. Så roligt att se dig.
- Har den äran. - Tack.
Gör det bekvämt för er.
Vi träffades vid Michaels begravning. Luke Garrett.
Ja. Jag har läst om ert arbete.
Charles Ambrose, parlamentsledamot för Limehouse. Var är hon?
Där har vi dig.
Charles. Tack för att du kom.
Nöjet är på min sida.
- Visa mig vägen till vinet. - Där.
Barn.
Hej, Will.
- Hur mår du? - Cora.
Will. Säg nåt.
Visst är Cora tjusig?
Du ser verkligen… ren ut.
Du får ursäkta honom.
Ingen fara.
Vem anade att en sån klenod
var dold under all leran?
- Får jag prova ditt piano? - Självklart.
Jo verkar må mycket bättre.
Dr Garrett, jag är skyldig er en ursäkt.
Jag var ohyfsad förut, och jag ber om ursäkt.
Ni hjälpte min dotter.
- Jag borde inte ha tappat humöret. - Glöm det.
Cora och jag såg inga negativa följder, eller hur?
Jag försatte henne i hypnos kvällen innan.
- Ombedd av henne, förstås. - Det stämmer.
Jag kan inte föreställa mig att du gör nåt du inte vill.
Jag måste ge Stella nåt att dricka.
- Tack, John. - Så ni dricker vatten?
Hon ville nog imponera på dig.
Det fungerade. Hon är mycket talangfull.
Cora säger att ni är ett geni.
Är ni det?
Det påstås så.
Mitt kirurgiska genombrott nyligen orsakade uppståndelse.
Säg mig, är ni intresserad av medicinsk vetenskap?
Människor som skärs upp som höns.
Det är framtiden.
Dr Garrett, även om jag ser min tro som upplyst…
Ni sätter tro över bevis.
Så enkelt är det inte.
Inte?
Jag tror att Essexormen har satt klorna i er också.
Föreställ er den just nu, krälande fram i träskmarken.
Jag kanske tar lite vin ändå.
Gör det. Jag vill gärna se hur det här går till.
Fler vänner. Ursäkta mig.
Nej, tack. Lösenord?
Harold, din filur…
Så roligt att se dig!
Trevligt att ses. Kom in!
Att ni kom hela vägen.
Jaha. Var är födelsedagsbarnet?
Där ser du! Jag sa ju att jag skulle ordna en skaplig fest.
- Spencer. Hej. - Gratulerar.
Tack.
Gratulerar!
- Martha. Så fin du är. - Du också.
Vi måste få fatt på Ambrose.
Han är säkert i köket.
Ursäktar du?
Verkar Cora hitta sin sjöorm?
Jag har sett henne runtom i Essex, letande efter dinosaurieben.
Nej.
Charles Ambrose?
George Spencer.
Har ni hunnit läsa hans brev?
Absolut. Trevligt att träffas.
Hur fick du honom att ansluta sig till din sak?
Tja, sanningen räckte kanske.
Usla hyreslägenheter, fem personer bor i ett rum.
Det här skulle ju vara en fest.
- Vet ni att hon är övertygad kommunist? - Det vill jag inte påstå.
Det vill jag.
Men en charmerande sån.
Har ni varit i Ratcliffe, sir, och sett förhållandena med egna ögon?
Det har jag inte.
Men jag har sett den kungliga kommissionen och läst Dilkes rekommendation.
- Som inte gjorde mycket nytta. - Det är er åsikt.
Martha kan visa dig runt
och visa hur dåliga bostäder påverkar folks hälsa.
Så Martha är läkare nu?
Visst inte. Det vore mycket bättre om du följer med.
Jag presenterar dig gärna för mannen vars liv jag räddade.
Utmärkt. Vi åker dit allihop.
Far?
Tog sjöormen Gracie för hennes synder?
Hon är död.
Och det finns inget vi kan göra.
Tänk om jag också är en syndare?
Prata med Will.
Be om förlåtelse.
Fader?
Will?
Förlåt mig.
Vad gör du här?
Vad har du gjort?
Inget. Jag behövde bara tala med Will.
Du kan tala med mig.
Var är han?
Han förlustar sig och roar sig, antar jag.
Om du har syndat, kommer sjöormen att ta dig.
Hej, där nere. Vill du komma ut?
Jag hittade din samling.
Jag fann hundratals. De här är de bästa.
Vi delar gåvan att se skönhet som ingen annan ser, Frankie.
- Du är en van talare. Säg nåt. - Självklart.
Ja, självklart. Nej, absolut.
Ska vi ha dans?
- Självklart! - Ja!
Patrick. William.
Okej, då ska vi se.
Såja, rulla ihop mattan.
Här går det undan!
Ja!
Will?
Är det nån där?
Vatten? Kallt.
Akvamarin är uppkallat efter havsvatten.
En sten som lugnar vågorna och bevarar sjömännen.
Jag känner mig mer blå än nån annan färg.
På mitt sjukhus testar vi för andningssjukdomar.
Du har satt upp en glad fasad, men du är mycket sjuk.
Stella?
Du vet det nog själv.
Du måste komma till London snarast.
Jag tar emot dig direkt.
Bra.
- Garrett? - Livet är för de levande.
Garrett?
Så fint.
Verkligen?
Jag vill se min man dansa.
Stella.
Orkar du verkligen dansa?
Jag är för trött för att dansa, så kanske min vän tar min plats?
Förlåt mig. Jag är alldeles färdig.
Jag dansar inget vidare, som du vet.
Det skulle glädja mig så.
- Jag kan inte stegen. - Följ mig, bara.
Midjan.
Ett, två, tre. Ett, två, tre. Ett…
Förlåt.
Will.
John.
Det är nog dags att gå hem.
- Charles? - Ja?
- Vi hörs snart. - Ja.
- Jag ska väl gå. - Ja. Roligt att du kom.
- Mycket trevligt. - Ja, som alltid.
Far?
Sånt ser man inte i London.
Det kallas nattlysande moln.
Vad orsakar det?
Ånga, säger en del. Andra säger aska från Krakatoa.
Som om hela världen vore blå.
Var rädda om varandra.
God natt, Charles.
Frankie är i säng.
Låt det vara till imorgon.
Jag gör det hellre nu.
Jos kappa.
Vad?
Hon lär behöva den.
Nu?
Nåja, jag behöver frisk luft, en promenad.
Sov gott.
Lämna fönstret öppet.
Du blir förkyld.
Klart att hon inte kunde sova efter det där.
Såg du Stellas min?
Nåja, det är inte oväntat direkt.
Varje dag nämner hon hans namn. Vareviga dag.
Två gånger på söndagar.
En kyrkoherde. För Guds skull, Martha.
- Fast ute i träskmarken. - Livrädd för förändring,
- paralyserad av nya möjligheter. - Och inte kan han dansa.
Tack.
Vad kan hon se i honom? Vilken framtid kan de ha ihop?
Hon samlar honom.
Hon vill stoppa honom i en glasburk och namnge hans delar på latin.
Hans delar?
En mycket liten burk, misstänker jag. Mikroskopisk…
Jösses, jag börjar tro att jag inte förstår mig på kvinnor alls.
Nu ska vi se.
Dansa med mig, kyrkoherde.
Jag kan inte stegen.
Jag kan lära dig.
- Ska jag predika för dig? - Ja, kyrkoherden!
Läs evangelierna för mig.
Matteus, Markus, Lukas och Johannes.
Alla på en gång?
Absolut. Jag är Cora Seaborne. Jag kan få vem jag vill.
Är det så svårt att förstå?
Nej.
Följ med mig.
Följ med mig upp.
Vet du hur kvinnor fungerar?
Självklart, jag är läkare.
Ja!
Vad är det?
Du tänker på henne, eller hur?
Nej.
Ingen fara. Det gör jag också.
Vem där?
Jag tog med matrester.
Till getterna.
Min vän.
Vad gör du?
Varför ligger du på marken?
Gör jag?
Det luktar död.
Den finns där ute.
Krossar mig.
Mitt hjärta.
Vattnet är svart.
Men titta, himlen är blå.
Hela universum.
Levande.
Och jag…
…är en del av det.
Jag känner mig halvdöd.
Du behöver ägg med salt och ett kallt glas öl.
Är det ditt råd som läkare?
Som drinkare.
Jag missar tåget.
Du reser väl inte på grund av…
Jag har misstolkat mycket på sistone, men vi förstår nog varandra.
Vad jag än sa igår kväll, är Cora min vän.
Och Spencer är min.
Luke är borta. Jag såg honom på väg mot stationen.
Har du inte sovit?
Jag vandrade hela natten.
Vad jag har ställt till det.
Du har fått brev.
Från vem?
Min nya vän, Sali.
Jag måste berätta för henne om Ambrose. Det finns så mycket att göra.
Så du vill åka tillbaka till London?
Så snart du kan undvara mig.
Naomi, frukost!
Naomi. Naomi!
Naomi!
Frankie?
Var du ute och gick igår kväll?
Efter festen, var du på stranden?
Jag vaknade och himlen var ljus. Jag trodde att det var morgon.
Du får inte gå ut ensam på kvällen. Du kunde ha gjort dig illa.
Jag var inte ensam. Cracknell var där.
Och vad hände?
Ingenting.
Vi blickade upp mot himlen.
Tidvattnet kom in, och så dog han.
Vad sa du?
Han dog.
Hur kan du säga att inget hände?
Efter ett tag blev det kallt, så jag gick hem och la mig.
Var det fel?
För Guds skull, Frankie.
Varför sa du inget till mig?
Det gick inte. Du var ju inte här.
Naomi!
Gode Gud.
Will?
Har du haft en mardröm?
Jag måste prata med dig.
Igår kväll på festen…
Öppna!
Vi pratar sen.
Fan är lös i Aldwinter.
- Vad? - Sjöormen har slagit till igen.
Cracknells kropp ligger på stranden.
- Dog han av chock? - Nej, nacken är bruten.
Det var säkert sjöormen.
Lugna ner er allihop. Lugn.
Jag sa hela tiden att vi svävade i fara, men du vägrade lyssna.
Har nån sett min Naomi?
Hon är inte hemma och har inte sovit i sängen.
Hon har blivit tagen. Så är det.
Lugna ner er, sa jag.
- När såg du henne senast? - Vid middagstid.
Jag såg henne i kyrkan senare. Hon sökte dig.
- Matthew, sluta. - Var höll du hus?
- Snälla. En vän till oss har dött. - Vän till vem? Inte till mig.
Och sjöormen, då?
- Ja. - Det finns ingen sjöorm.
Men den har varit här, precis där du står.
- Ja. - Hitlockad av vår synd.
- Livnär sig på den. - Matthew.
Först Gracie, nu denna ogudaktiga man.
Domen drabbar oss.
Vi måste öppna ögonen för vår djupa synd och göra bättring.
Cora. Vänta.
- Har kroppen undersökts? - Gå hem.
-Är dr Garrett kvar? - Nej.
Han föll nog och fick hjärnskakning.
Hur vet ni det?
Men se själv. Han har varit med om en olycka.
Ni var där när vi fann Gracie.
Böjd vid hennes sida,
- precis som nu. - Henry.
-Än sen? - Vi måste gå till Bibeln.
Det var kvinnan som frestades av ormen.
Det var kvinnan som åt av frukten och smakade ondskan.
Ja.
Nej.
Förnekar du Herrens ord, fader?
Jag brukar dem inte för egna syften.
Var var ni igår kväll, mrs Seaborne?
Hemma, med vänner. Det var min födelsedag.
- Roade sig, medan djävulen var lös. - Ja!
Nej, Will var där.
- Var du med henne? - Berätta.
Det här har inget att göra med mrs Seaborne. Självklart inte.
- Jag såg hennes son i träskmarken. - Jonah.
Min son var med mig hela natten.
- Will. - Där ser ni. Hon ljuger.
- Hon ljuger! Hon är en häxa! - Vänta lite.
Ni tog hit sjöormen.
Och ni har förhäxat honom.
Sluta. Det räcker!
Ni och er efterblivna son…
Skäms!
Cora. Cora, gå nu.
Nej! Jag vägrar!
- Gå! - Vad har hon på halsen?
Hon är märkt. Hon är djävulen. Det är djävulens märke.
Sluta!
Gå.
Bär Cracknell till kyrkan. Jag tar hand om honom där.
- Jag rör honom inte. - Inte jag heller.
Cora!
Cora, stanna!
Cora!
- Du har ingen rätt att beordra bort mig! - De var uppeldade.
- De är rädda. - Du lät dem anklaga mig.
- Du sa inget. - Jag är deras herde.
Så du kan inte vara min vän och präst samtidigt?
Jag kan inte tänka klart i din närhet.
- Jag tappar fattningen. - Nej.
Jag tar inte skulden för deras okunnighet och din svaghet.
Kärlek är ingen svaghet.
Vad gör du? Vart ska du?
Vi åker tillbaka till London allihop.
- På grund av Cracknell? - Nej.
- På grund av sjöormen? - Nej.
Snälla du, gå ner och hjälp Martha.
Lås era dörrar! Be era böner!
Dra!
Dra iland henne, pojkar!
- Dra iland henne! - Ett, två, tre.
Må Gud beskydda er.
Ett, två, tre. Dra.
Vad gör de?
De går inte till sjöss mer.
- På grund av sjöormen? - Sluta prata om sjöormen.
Vad gör ni?
Skyddar byn från synd.
Från er synd.
Hon har inte gjort nåt fel. Om nån har syndat så är det ni.
Skrämt folk, hotat dem!
Snälla, ta Frankie.
Vi åker. Räcker inte det för er?
Må Guds dom komma över er!
Undertexter: Bengt-Ove Andersson