Hjælp mig! Tag garnet!
Joshua!
Joshua! Skynd dig! Svøm!
Sådan.
BYGGER PÅ SARAH PERRYS ROMAN
Er du vågen?
Du har vist ikke fået sovet meget.
Det var en af de der endeløse nætter.
- Børnene har ingen adspredelse. - Jeg skulle ikke have været der.
Du viste dem fossiler.
Jeg troede ikke, de ville blive så...
En af deres klassekammerater er død. De er kede af det.
Det var mere end det. De var skrækslagne.
Og det var min skyld.
Godmorgen.
Går det bedre?
Jo, sig noget.
Det er helt i orden, Jo. Du taler, når du er klar til det.
Slangen tog hendes stemme.
John Ransome.
Hun har været tavs hele weekenden. Måske bør vi tale med Cora.
Hun kan fortælle os, hvad der skete.
Har du set noget til Luke?
Ikke endnu.
- Henter du ikke noget mælk hos Cracknell? - Kan du huske vejen?
Ja, selvfølgelig.
Hold dig væk fra vandet.
Nu er han her.
- Cora, hvordan går det? - Luke, det er dejligt at se dig.
- Du skal se skolen. Kan vi gå derhen nu? - Gerne.
- Tak, fordi du kom så hurtigt. - Jeg tog af sted, da jeg modtog dit brev.
Jeg har næppe sovet, siden det skete.
Det lyder ikke godt. Hvad var det så egentlig, der skete?
Hvis du kommer for at købe mælk, må du selv klare det.
Kom her.
Du skal ikke være bange. Hvis du er nervøs, bliver hun det også.
Kan du se?
Hej. Hej med dig.
Det var, som om det smittede. Som var de alle besat af en djævel.
Bortset fra at du ikke tror på det overnaturlige.
Der skete noget. Det var ikke bare børn, der legede.
Godt, men måske er der alligevel en rationel forklaring, ikke?
Såsom?
Vi mener nu, at pigerne fra hekseprocesserne i Salem
indtog en gift, der påvirkede hjernens kemi.
Claviceps purpurea. Det er en svamp, der vokser på rug og andre kornsorter.
Kan giften medføre hallucinationer og krampeanfald?
Ja, bestemt. Men den er ikke almindelig i England.
Der var intet almindeligt ved det, der skete.
Nu kan du selv se.
Det ser ud, som om de blev angrebet.
Jeg troede, at hvis jeg vendte tilbage...
Skal vi?
- Mrs. Seaborne. - Jeg henter mine ting.
- Jeg må rydde op, inden børnene kommer. - Bare rolig. Vi går nu.
- Og hvem er De? - Luke Garrett.
Han er læge.
Ja. Jeg er interesseret i at vide, hvad der skete med børnene.
Har de haft feber eller været hævede i ansigtet? Kastet op?
Nej. Hvorfor skulle de det?
- Jeg prøver bare at... - Jeg kan kun sige, at alle havde det godt,
indtil De kom her med Deres kætterske idéer.
Kom.
Jo.
Jeg ved ikke, hvad der skete i fredags.
Men jeg kan ikke hjælpe, medmindre du taler med mig.
Jeg bliver ikke vred.
Kom så.
Ja, det forstår jeg godt. Hvis det er det, De må gøre...
Kom så.
Det skal nok gå.
Vi ses senere.
Har de sagt, hvad der skete?
Naturligvis. Jo har været meget mærket af det.
Jeg prøvede at advare dig.
Børn har brug for vished. Ikke nye idéer.
- De skal nok klare sig. - Selv deres forældre er bange.
De mener, børnene kan fornemme en tilstedeværelse.
En tilstedeværelse? Så håber jeg, du irettesatte dem.
Matthew, det hjælper ikke at legitimere skøre historier fra pubben.
Så du har ikke hørt det?
Fiskerne blev angrebet i deres båd i morges. Deres garn blev flået i stykker.
Naomi! Gå hjem! Du kommer ikke i skole i dag.
- Matthew. - Hun er ikke velkommen. Det giver ballade.
Naomi. Naomi, vent.
Hun skal være her. Hun har lige mistet sin søster.
Det er min skole. Jeg beklager.
Hvor har jeg været dum.
Nej.
Jeg troede, det ville berolige dem,
så de kunne se, at der kunne være en rationel forklaring på slangen.
Tror du virkelig, at der et væsen derude?
Ja, det tror jeg.
Må jeg spørge dig om noget personligt?
Viser den sig i dine drømme?
Det tænkte jeg nok.
Tror du, det er ren indbildning?
Jeg tror, du er i sorg.
Det er teorier udtænkt af pionerer som Darwin og Lyell.
Væsenet er blevet set af de lokale
- i over 200 år. - Godt.
Ja.
Der har vi det.
- Hvad? - Din lidenskab.
- Så du tror på mig? - Det er ligegyldigt, hvad jeg tror.
Jeg ved, man ikke finder frem til sandheden uden kamp.
Du skal tro på dig selv og genoptage arbejdet.
Will.
Hvordan går det? Hvordan har Jo det?
- Jeg håber ikke, jeg forstyrrer. - Nej, ikke spor. Vil du indenfor?
- Hvilken slags båd? - Hvor langt er der?
Vores ven Luke Garrett er på besøg fra London. Hils på ham.
Nej, jeg... skal hjem og spise.
Jeg ville bare se, om du havde det godt.
Børnene fortalte mig, hvad der skete på skolen.
Tak, jeg har det fint. Men hvordan har Jo det?
- Hun... - Cora? Vi savner dig.
Jeg trænger mig på. Måske kan vi tale sammen i morgen?
Ja. Farvel.
Vent.
Hvem var det?
Will Ransome.
Er det den gamle, tyrenakkede præst?
Du vil jo gerne forstå, hvad der skete.
- Jeg antyder ikke... - Nej, det var min fejl. Jeg skræmte dem.
Du startede ikke alt det her.
Det lå jeg vågen hele natten og tænkte.
Nogle gange lyver natten for os.
Ja.
Stella mente. at du måske havde en idé om, hvordan vi kan hjælpe Jo.
Det er mystisk, Cora.
Hun kan ikke tale.
- Hvad? - Hun er bange.
Min ven Luke er læge. Han kan kigge forbi og tale med Jo.
Tak. Ja, det vil være en stor hjælp.
Nu må du nok hellere komme tilbage til din gæst.
Ja.
Gik du ud uden frakke?
Tak.
Farvel.
En drink?
Martha siger, at I gemmer den her flaske til din fødselsdag på lørdag.
Hvorfor har du ikke sagt det?
- Hvem kan lide fødselsdage? - Det kan alle. Fester...
Jeg har aldrig holdt fest.
Det tror jeg ikke på.
Michael holdt fester.
Folk drak og blærede sig. Og han blærede sig selvfølgelig med mig.
Så er det da på tide, at du får din egen fest.
På lørdag holder jeg fødselsdagsfest for dig.
Will er meget bekymret for Jo.
Jeg sagde, at du ville tilse hende. Jeg håber ikke, det gør noget.
Nej da. Jeg kan prøve med hypnose.
Vil du hypnotisere Jo? Er det ikke farligt?
Nej. Jeg har læst om en østrigsk læges arbejde.
Han bruger en lægefaglig metode, der giver patienter adgang til underbevidstheden,
så deres inderste frygt og lidenskab afsløres.
Er det sikkert?
Helt sikkert. Jeg kan vise dig det.
Har du nu lyst til at rode rundt inde i mit hoved?
Det var bare en tanke.
Hvad skal jeg gøre?
Slet ingenting. Du skal bare læne dig tilbage, hvor du sidder.
Nå...
Måske kan jeg ikke finde ud af det.
Det er det skønne ved hypnose. Du behøver ikke at prøve. Bare gør, som jeg siger.
Jeg stoler på dig.
Træk vejret dybt.
Slap helt af.
Dine arme og ben bliver tunge.
Slap af.
Giv slip på frygten.
Overgiv dig til dine længsler.
Da jeg talte om at genoptage arbejdet, gjaldt det ikke mig.
Hvor langt er der?
Der er ting, som har været begravet her i tusinder
eller måske millioner af år.
Når noget ikke er levende, lægger det en dæmper på min interesse.
Jeg har fået tilsendt fossiler med posten.
Jeg udstillede dem med fine mærkater.
Du ligner ikke den kvinde, jeg mødte i det store palæ.
Luke!
Hvad er det?
Det ligner den ryghvirvel, Anning fandt i Dorset.
- Hvad er der sket her? - Den flåede garnet itu.
- Mændene var nær røget over bord. - Hvad gjorde?
- Den kunne have dræbt dem. - Var der noget i vandet?
Så I den? Hvordan så den ud?
Det kan De vel fortælle os? De ved åbenbart alt om den.
Hvad? Nej, jeg...
Min datter har haft mareridt, siden De besøgte klassen.
- Mrs. Seaborne forsøgte at hjælpe. - Jeg beklager, hvis jeg skræmte dem.
- Skræmte dem? Hvad gjorde De ved dem? - Vi må hellere gå.
Vi ved ikke, hvorfor De er her, og vi er ligeglade.
Men hvis De gør noget, så bedes De, uanset hvad det er, at holde op.
Far?
- Har De set min far? - Ja, han er lige gået.
Jeg vil gerne have en øl.
Godt.
- Naomi. - Samuel.
Har du hørt om garnene?
Ja.
Kom nu. Drik ud.
Jeg henter os en til.
Bare rolig. Jeg er her.
- Det gør ondt. - Kom nu.
Det gør ondt.
- Nej. - Kom nu.
Hold op. Det er syndigt.
Jeg troede, du var en billig tøs, ligesom din søster.
Tilgiv mig, Fader. Tilgiv mig.
Det er slangen. Den gør Djævelens værk.
Bed for vores sjæle, fader.
Vi må gøre mere end at bede.
Cora. Hvor er jeg glad for, at du er her.
- Goddag, Martha. - Goddag.
Stella, det er Luke Garrett.
- Luke, Stella Ransome. - Dr. Garrett, dejligt at møde Dem.
Kom indenfor.
Tilgiv mig, at det roder sådan.
Jeg har svært ved at nå at passe huset.
Er Will i sit arbejdsværelse?
Han er desværre ude at besøge et sognebarn. Han ville gerne have været her.
Goddag.
I må alle komme hjem til Cora på lørdag. Hun har fødselsdag, så jeg holder fest.
Det vil vi gerne.
Vil du lave te til os?
Hvordan har hun det?
Hun er tavs.
Det er foruroligende.
Stakkels pige. Hun har skræmt sig selv.
Værsgo at sidde ned.
Hvad mener De, dr. Garrett?
- Har De hørt om underbevidstheden? - Nej.
Det er vores inderste tanker og frygt.
Vi kan ikke styre dem, men de påvirker os og vores adfærd.
Det lyder uhyggeligt, men det er bare sådan, hjernen fungerer.
Jeg vil gerne anbringe Jo i en afslappet tilstand,
så hun kan tilgå sine inderste tanker og fortælle os, hvad der plager hende.
Det hedder hypnose.
Tak.
Dr. Garrett tilbyder at afprøve en ny metode på dig for at hjælpe dig.
Det hedder hypnose.
Lige præcis.
Glimrende. Vi må gøre stuen i stand og trække gardinerne for.
Skal vi ikke vente på Will? Hvis Jo var min datter...
Vil du vente på en mands tilladelse?
Jeg må tilbage til Frankie. Jeg lister af.
Undskyld. Jeg kan ikke ryste hosten af mig.
Jeg beder dig, Gud. Beskyt os alle.
Beskyt os alle. Værn om os.
Matthew.
Undskyld.
Jeg vidste ikke, at du var...
Det er din kirke.
Matthew.
- Du er ked af det. - Nej, jeg er ej.
Kom og sæt dig.
En mands samtaler med Gud angår ikke andre end ham selv.
Men vi bør kunne betro os til hinanden. Det kan hjælpe.
- Du er så god til det her. - Til hvad?
Det her. Din afslappede omgangstone,
der får folk til at føle, at det, de siger, er vigtigt.
At du tager det alvorligt.
- Jeg vil bare... - Jeg ved, hvad du tænker, når jeg taler.
Du ser en, der falder for røverhistorier.
- Nej, det er ikke det, jeg tænker. - Du forstår det ikke.
Du sætter ikke livet på spil ude i vandet.
Dine børn græder sig ikke i søvn,
- fordi de kan mærke, at noget er på vej. - Mine børn...
Gracies død var en tragedie.
Alle er rystede, men jeg tror ikke, det hjælper
- at antyde... - Kom så. Forklar mig det hele en gang til.
Forklar mig rifterne på Gracie Banks' lig.
Forklar mig angrebet på bådene. At din datter er blevet stum!
Jeg kan se på dig, at du også føler det.
Du skal vise folk, hvordan de forbliver under Guds vinger.
Du skal holde folk trygge.
"Derfor frygter vi ikke, når vandet larmer og bruser og rejser sig."
...altid afslappet. Bevidst om min stemme.
Dine arme og ben er tunge.
Jo, lyt til min stemme.
Søg hen mod mig. Vis mig, at du kan høre min stemme.
Jo. Kan du fortælle mig, hvordan...
Slangen.
- Jeg er bange. - Du er i sikkerhed, Jo.
Der er intet at være bange for.
Men det, der skete i klasselokalet, påvirkede dig, ikke?
Jeg skulle have stoppet det.
Forstår du godt, at du ikke gjorde noget galt?
Vi udførte besværgelsen.
Vi lokkede den hertil.
Lokkede hvad hertil?
Det er helt i orden. Giv dig god tid.
Det skulle være en hemmelighed.
Hvad var en hemmelighed, Jo?
Besværgelsen.
Den besværgelse, vi udførte.
Luke.
Jo, lyt til min stemme. Der er intet at være bange for.
Det er for sent. Naomi slap den ind.
Jeg slap den ind.
Den er...
- Den er inde i os. - Jo.
Jo.
Hold op.
Jo.
- Hvad foregår der? - Will. Det er min ven.
- Dr. Luke Garrett. - Pastor Ransome...
Hvad gør De ved min datter?
De misforstår. Jeg hjælper hende.
- Deres kone gav tilladelse til... - Will, det er en ven.
- Coras ven. Slip ham. - Det er mit hus. Hvor vover De?
Du har misforstået det. Slip ham. Nu.
Jeg forsikrer Dem, at det er en gennemprøvet lægefaglig metode.
Du bad om min hjælp.
Far...
Jeg har det fint.
Vi går.
Nej, Cora. Det var bare en misforståelse.
Tak, Stella.
Undskyld.
- Kom du noget til? - Jeg har det fint.
Det beklager jeg meget.
Tænk, at han reagerede sådan.
Det virkede. Hun taler igen.
Lad flammerne jage mørket bort.
Beskytte os mod synd.
Ja, tænd bålet.
Jeg må have noget vin.
Hvad er der sket?
Will kom hjem og var alt andet end tilfreds. Lad os sige det sådan.
- Han overfaldt mig. - Hvad?
Ingen overfaldt nogen. Han kom ind,
så Luke læne sig ind over Jo og overreagerede.
Han må have været bekymret for hende. Forklarede I ham det?
- Sagde I undskyld? - Stella og jeg var der jo.
Jeg har set folk blive hypnotiseret. Det ser sært ud. Det er sært.
Det var jo hypnose. Og det virkede.
- Bliv oppe sammen med os. - Jeg skal være færdig med det her.
- Hvem skriver du til? - Spencer.
Vi prøver at hjælp din patient Nev og hans naboer, at du ved det.
Frankie, hvordan har din dag været?
Her er meget bedre end i London.
Jeg vil blive her for evigt.
Så bliver vi her vist lidt længere, Martha.
Kom så. Du lugter af ged.
- Nej, jeg gør ej. - Jo, du gør.
Der er ikke kommet noget godt ud af at forlade London, Cora.
Er du også vred på mig?
- Ville det betyde noget for dig? - Det ved du da, at det ville.
Det er dybt frustrerende. Jeg prøver ikke at gøre folk kede af det.
Du må sige undskyld til Will.
Så jeg undskylder, hver gang jeg gør noget uden en mands udtrykkelige tilladelse?
Du skal kun undskylde, når du gør noget galt.
Gid det var så vel.
Hvis du ikke har gjort noget galt, hvorfor går det dig så sådan på?
Bare læg dig til at sove.
- Jeg ville ikke vække hele huset. - Der er en postkasse.
Du skulle have det privat.
Martha mente, at jeg burde sige undskyld.
Var du enig?
Nej.
Jeg synes ikke, jeg gjorde noget galt.
- Så glæder jeg mig til at læse det. - Håner du mig?
Nej, det er bare i tråd med det, jeg forventer af dig.
Cora...
Cora!
Du bad mig om hjælp.
- Ikke ved at eksperimentere på hende. - Stella gav lov.
Til at vække minderne og skræmme hende?
- Du ved ingenting om det. - Jeg ved nok.
Du er rasende, fordi jeg ikke underkastede mig din dømmekraft.
Du var jo sammen med dr. Garrett, og ham underkaster du dig gerne.
Du har ikke ret til at være så vred på mig.
Det er sikkert rigtigt.
Hvorfor er du så det?
Tekster af: Eskil Hein