Hej!
Pomozte! Síť musí ven!
Joshi! Joshuo!
Joshuo! Honem! Plav, dělej!
Dobrý.
PODLE ROMÁNU OD SARAH PERRY
Nestvůra z Essexu
Už jsi vzhůru?
Zjevně jsi moc nespala.
Jedna z těch nocí, co se prostě jen táhne.
Ty děti se nemají čím zabavit.
Neměla jsem tam chodit.
- Ukazovalas jim fosilie. - Nečekala jsem, že budou…
Umřela jim spolužačka. Jistěže jsou bez sebe.
Tohle bylo něco horšího. Byly k smrti vyděšené.
A byla to má vina.
Dobré ráno.
Je ti líp?
Jo, odpověz.
To nic, Jo. Promluvíš, až budeš připravená.
Had jí vzal hlas.
Johne Ransome.
Mlčí celý víkend.
Možná bychom si měli promluvit s Corou.
Zjistit, co se vlastně stalo.
Už se Luke objevil?
Ještě ne.
Zašel bys ke Cracknellovi pro mléko?
Trefíš tam?
Samozřejmě.
A nelez do vody.
Je tady!
- Coro, jak se daří? - Luku, moc ráda vás vidím.
Chci vám ukázat školu.
- Můžeme začít tím? - Jistě.
Díky, že jste přijel tak rychle.
Jistě. Hned jak jsem četl váš dopis.
Od té události skoro nespím.
To není dobré.
A co přesně se stalo?
Jestli jdeš pro mléko, musíš si ho nadojit.
Pojď sem.
Neboj se. Jinak se bude bát i ona.
Vidíš?
Zdravím. Dobré ráno.
Jako by se tam šířila nákaza. Byli jako posedlí ďáblem.
Ale vy na nadpřirozeno nevěříte, Coro.
Něco se tam stalo. Nebyla to jen dětská hra.
Dobře, ale třeba to má rozumné vysvětlení, ne?
Například?
Dnes věříme, že dívky v salemských procesech
pozřely jed, který jim pozměnil chemickou rovnováhu v mozku.
Claviceps purpurea. Jde o plíseň. Napadá žito a další obilniny.
Může ten jed způsobit halucinace a křeče?
Ano, rozhodně. Ale v Anglii je velmi neobvyklý.
Ta událost byla taky zcela neobvyklá.
Uvidíte to sám.
Jako by je někdo napadl.
Myslela jsem, že když se vrátím…
Začneme?
- Paní Seabornová? - Sbírám své věci.
Musím před výukou uklidit.
Jen klid, hned půjdeme.
- A vy jste? - Luke Garrett.
Je lékař.
Ano. Zajímá mě, co se těm dětem stalo.
Netrpěly horečkami nebo otoky tváře? Zvracelo některé?
Ne. Proč by měly?
- Jen chci prozkou… - Vím jen, že byly v pořádku,
dokud jste sem nepřišla vy se svými kacířskými myšlenkami.
Tak pojďte.
Jo.
Nevím, co se v pátek stalo.
Ale nemůžu ti pomoct, když se mnou nemluvíš.
Nebudu se zlobit.
Tak pojďte.
Ano, chápu. Pokud to jinak nejde…
Pojď.
Nic se ti nestane.
Uvidíme se pak.
Řekli vám, co se stalo?
Jistě. Dceru to velmi rozrušilo.
Snažil jsem se vám to říct.
Děti potřebují jistoty. Ne nové myšlenky.
Budou v pořádku.
I jejich rodiče mají strach.
Věří, že děti tu cítí nějakou bytost.
Bytost? Tak snad je z toho omylu vyvedete.
Dávat za pravdu historkám z hostince ničemu nepomáhá.
Tak vy to nevíte?
Dnes ráno byli na řece napadeni rybáři. Sítě mají roztrhané.
Naomi! Jdi domů! Dnes do školy nesmíš.
- Matthew. - Dovnitř ji nepustím. Dělá potíže.
Naomi. Naomi, počkej.
Potřebuje sem chodit. Právě přišla o sestru.
Je to má škola. Je mi líto.
Byla to ode mě hloupost.
Ne.
Myslela jsem, že je uklidním.
Že uvidí, že existence toho hada má rozumné vysvětlení.
Vážně věříte, že je tu nějaký tvor?
Ano, myslím si to.
Můžu se zeptat na něco osobního?
Zjevuje se vám ve snech?
Myslel jsem si to.
Takže je to jen v mé hlavě?
Podle mě truchlíte.
Ty teorie zastávají průkopníci jako třeba Darwin a Lyell.
A místní toho tvora vídají
- už víc než 200 let. - Dobře.
Ano.
To je ono!
- Co? - Vaše vášeň.
Takže mi věříte?
Na mém názoru nesejde.
Vím, že najít pravdu vždy stojí námahu.
Musíte si věřit a vrátit se k práci.
Wille.
Jak se máte? A co Jo?
Snad neruším.
Ne, vůbec ne. Nechcete jít dál?
- Loď? Jakou? - Jak je to daleko?
Je tu náš přítel Luke Garrett. Seznámím vás.
Ne, já… Musím zpátky na večeři.
Chtěl jsem jen vědět, že jste v pořádku.
Děti mi řekly, co se ve škole stalo.
Děkuji, jsem v pořádku. Ale co Jo?
- Je… - Coro? Potřebujeme vás.
Vyrušil jsem vás. Můžeme si promluvit zítra?
Ano. Na shledanou.
Počkejte.
Kdo to byl?
Will Ransome.
To je ten starý vikář s býčí šíjí?
Jistě chcete vědět, co se stalo.
- Nenaznačuji, že… - Ne, byla to má vina. Vyděsila jsem je.
Vy jste tohle nezačala.
Celou noc jsem si vyčítala, že ano.
V noci nás naše mysl někdy obelhává.
Ano.
Stella má za to, že možná budete vědět, jak Jo pomoct.
Je to velmi zvláštní.
Nemůže mluvit.
Cože?
Je vyděšená.
Můj přítel Luke je lékař. Může si s ní promluvit.
Děkuji. Ano, to by mohlo pomoct.
A řekl bych, že byste se měla za svým hostem vrátit.
Ano.
Vy nemáte kabát?
Díky.
Na shledanou.
Dáte si sklenku?
Podle Marthy je tahle lahev určená na sobotu na vaše narozeniny.
Proč o nich nevím?
- Kdopak má rád narozeniny? - Každý rád oslavuje.
Já nikdy oslavu neměla.
Nevěřím.
Michael je míval.
Hosté popíjeli a chvástali se. A on se samozřejmě chlubil mnou.
Tak to je nejvyšší čas i na nějakou vaši.
V sobotu vám uspořádám narozeninovou oslavu.
Will má hrozné obavy o Jo.
Slíbila jsem, že se na ni podíváte. Snad nevadí.
Jistěže ne. Můžu zkusit hypnózu.
Chcete Jo zhypnotizovat? Není to nebezpečné?
Ne. Zajímám se o práci jistého Rakušana. Přistupuje k tomu jako lékař.
Umožní pacientovi nahlédnout do podvědomí
a odhalit nejniternější obavy, touhy a podobně.
Je to bezpečné?
Naprosto. Můžu vám to předvést.
Určitě chcete prozkoumávat hlubiny mé mysli?
Byl to jen návrh.
A co mám dělat?
Nic. Opravdu. Jen si lehněte.
A teď…
Možná mi to nepůjde.
Výhodou hypnózy je, že nevyžaduje snahu.
Jen dělejte, co řeknu.
Věřím vám.
Pravidelně zhluboka dýchejte.
Uvolněte se.
Těžknou vám údy.
Klid.
Zapomeňte na své obavy.
Poddejte se tomu.
To „zpět k práci“ jsem neříkal sobě.
Jak daleko to je?
Budou tu věci, které jsou pohřbené už tisíce
nebo možná miliony let.
Víte, když to nemá v žilách krev, můj zájem poněkud opadá.
Já si nechávala fosilie poslat poštou.
Dávala jsem si je na výstavku s cedulkami.
Vypadáte jinak než při našem seznámení v tom honosném domě.
Luku!
Co to je?
Připomíná to obratle, co Anningová našla v Dorsetu.
Co se to tu stalo?
Roztrhal nám sítě.
- Málem shodil muže z člunu. - Kdo?
- Mohl je zabít. - Tvor v řece?
Viděly jste ho? Jak vypadal?
To nám řekněte vy. Zřejmě ho znáte nejlíp.
Cože? Ne, já…
Moje dcera má noční můry, co jste byla u ní ve třídě.
- Paní Seabornová chtěla pomoct. - Nechtěla jsem je děsit.
- Děsit? Co jste jim dělala? - Pojďme.
Nevíme, co tu chcete. A je nám to fuk.
Ale jestli něco provádíte, ať je to cokoli, prosím, přestaňte s tím.
Tati?
- Viděl jste mého otce? - Jo, zrovna šel.
Poslyšte, dám si pivo.
Dobře.
- Naomi. - Samueli.
Slyšels o těch sítích?
Jo.
Tak šup, pij. Vypij to.
Koupím další.
Všechno je dobrý. Jsem s tebou.
- To bolí. - No tak.
To bolí.
- Ne. - No tak.
Přestaň! Je to hřích!
Já myslel, že jsi děvka jako tvoje sestra!
Odpusť, Otče. Odpusť mi.
To ta nestvůra. Plní ďáblovy příkazy.
Modlete se za nás, otče.
Modlitby stačit nebudou.
Coro. Jsem moc ráda, že jste přišli.
- Dobrý den. - I vám.
Tohle je Luke Garrett.
- Luku, Stella Ransomová. - Pane Garrette, moc mě těší.
Pojďte dál.
Omluvte ten nepořádek.
Nějak teď na péči o domácnost nestačím.
Will je v pracovně?
Bohužel je na návštěvě u farníka. Bude ho mrzet, že se s vámi minul.
Zdravím.
Určitě všichni přijďte v sobotu ke Coře.
Má narozeniny. Pořádám pro ni oslavu.
Moc rádi.
Uvaříš nám čaj?
Jak je na tom?
Mlčí.
Je to zneklidňující.
Chudinka. Vyděsila se.
Prosím, posaďte se.
Co si myslíte, pane doktore?
Slyšela jste o podvědomí?
Ne.
Jde o naše niterné myšlenky a obavy.
Nemůžeme je ovládat, ale ony můžou ovlivňovat nás a naše chování.
Zní to znepokojivě. Ale tak prostě jen mozek funguje.
Já bych rád zkusil uvést Jo do stavu naprostého klidu,
aby si tyto myšlenky mohla uvědomit a říct nám, co ji trápí.
Říká se tomu hypnóza.
Díky.
Pan doktor chce zkusit novou metodu, která by ti mohla pomoct.
Říká se tomu hypnóza.
Přesně tak.
Výborně. Takže musíme připravit pokoj a zatáhnout závěsy.
Nepočkáme s tím na Willa? Být Jo moje dcera…
Chceš čekat na svolení muže?
Musím zpátky za Frankiem. Vytratím se.
Promiňte, ta chřipka se mě nějak drží.
Prosím, Bože. Všechny nás ochraňuj.
Ochraň nás před nebezpečím.
Matthew.
Omlouvám se.
Nevěděl jsem, že…
Je to váš kostel.
Matthew.
- Jste rozrušený. - Nejsem.
Poseďte se mnou.
Rozhovor člověka s Bohem je jeho soukromá záležitost.
Ale měli bychom se navzájem svěřovat. Může to pomoct.
- Jste v tom vážně dobrý. - V čem?
V tomhle. S jakou lehkostí k lidem mluvíte
a vzbuzujete v nich pocit, že na jejich slovech záleží.
Že je berete vážně.
- Já jen… - Vím, co soudíte o mých slovech.
Že mám mysl zatemněnou povídačkami.
- Ne, to si nemyslím. - Vy to nechápete.
Vy tam ve vodě neriskujete život.
Vaše děti se v noci nebudí s pláčem,
- protože cítí, že se něco blíží. - Moje děti…
Graciina smrt byla tragédie.
Všechny velmi rozrušila, ale podle mě nepomáhá
- připisovat to… - Ano, vysvětlete mi to.
Vysvětlete mi znovu ty šrámy na jejím těle.
A ten útok na rybáře a to, že Jo přišla o hlas!
Vidím na vás, že to taky cítíte.
Máte lidem ukazovat, jak zůstat pod Boží ochranou.
Máte je ochraňovat.
„Proto se bát nebudeme, i kdyby řvaly bouřlivé vlny.“
…uvolněná. Vnímej můj hlas.
Tvoje údy ztěžkly.
Jo, poslouchej můj hlas.
Soustřeď se na něj. Dej mi vědět, že mě slyšíš.
Jo? Můžeš mi říct, jak…
Had.
- Mám strach. - Jsi v bezpečí, Jo.
K obavám není důvod.
Ale to, co se stalo ve škole, tě rozrušilo, že?
Měla jsem to zarazit.
Chápeš, že jsi nic zlého neprovedla?
Čarovaly jsme.
Přivolaly jsme to.
Co jste přivolaly?
V pořádku, nespěchej.
Mělo to být tajemství.
Co mělo být tajemství?
To zaříkávání.
Naše zaříkávání.
Luku.
Jo, poslouchej mě. Nemáš se čeho bát.
Je pozdě. Naomi to sem pustila.
I já.
Je to…
- Je to v nás. - Jo.
Jo.
Přestaň.
Jo.
- Co se tu děje? - To je můj přítel.
- Doktor Luke Garrett. - Reverende…
Co to mé dceři děláte?
Špatně si to vykládáte. Pomáhám jí.
- Vaše žena souhlasila… - Wille, je to přítel.
- Cořin přítel. Pusť ho. - U mě doma! Jak se opovažujete?
Špatně jste si to vyložil. Pusťte ho. Hned.
Je to důkladně zkoumaná lékařská metoda.
Chtěl jste pomoc.
Tati.
Nic mi není.
Už půjdeme.
Coro, nechoďte. Je to jen nedorozumění.
Díky, Stello.
Omlouvám se.
- Neublížil vám? - Nic mi není.
Opravdu mě to mrzí.
Nemůžu uvěřit, že reagoval takhle.
Zabralo to. Děvče zase mluví.
Nechť plameny rozptýlí temnotu
a ochrání nás před hříchem.
Ano. Zapalte to.
Potřebuju víno.
Co se stalo?
Will dorazil a neměl radost. Řekněme to takhle.
- Napadl mě. - Co?
Nikdo nikoho nenapadl. Vešel, uviděl Luka, jak se sklání nad Jo, a vybuchnul.
Jistě se o ni bál. Vysvětlili jste mu to?
- Omluvila ses? - Já a Stella jsme byly s ní.
Já už očarované lidi viděla. Vypadá do podivně. Je to podivné.
Šlo o hypnózu. A zabralo to.
- Nechoď spát. Zůstaň. - Musím psát dopis.
- Komu? - Panu Spencerovi.
Pomáháme vašemu pacientovi a jeho sousedům, abyste věděl.
Frankie, co jsi dnes dělal?
Líbí se mi tu mnohem víc než v Londýně.
Chci tady zůstat navěky.
Dobrá, zdá se, že tu ještě chvíli pobudeme, Martho.
Jen pojď. Pořád smrdíš jako koza.
- To tedy ne. - Ale ano.
Z odjezdu z Londýna nikdy nic dobrého nevzešlo, Coro.
Ty se na mě taky zlobíš?
Záleží ti na tom vůbec?
Ty víš, že ano.
Hrozně mě to rozčiluje. Nesnažím se lidi popudit.
Měla by ses Willovi omluvit.
Jistě se nemusím omlouvat, kdykoli něco udělám bez výslovného svolení muže.
Jen když uděláš něco špatného.
Kéž by to tak bylo.
Když tak věříš, že jsi nic neprovedla, co tě trápí?
Už spi.
- Nechtěla jsem všechny budit. - Máme schránku.
Nechtěla jsem, aby to věděli.
Podle Marthy se mám omluvit.
A omlouváte se?
Ne.
Nemůžu, když jsem nic neprovedla.
- Tak to se těším, až si to přečtu. - Vysmíváte se mi?
Ne, ale přesně něco takového jsem od vás čekal.
Coro, po…
Coro!
Chtěl jste mou pomoc.
- Ale ne experimenty. - Stella souhlasila.
- S čím? Že Jo ten strach připomenete? - Nic o tom nevíte.
Vím dost.
Rozlítilo vás, že jsem nepožádala o vaše svolení, o váš názor.
Proč taky, když s vámi je pan Garrett? Jemu klidně ustoupíte.
Podle mě nemáte právo se na mě tolik zlobit.
To máte asi pravdu.
Tak proč se zlobíte?
Překlad titulků: Růžena Svobodová