Ой!
Поможи! Тягни сітку!
Джошуа!
Джошуа! Швидко! Пливи!
Усе нормально.
ЗА РОМАНОМ САРИ ПЕРРІ
Змій з Ессексу
Прокинулася?
Бачу, ти не дуже виспалася.
Це з тих ночей, які тягнуться вічно.
Дітям нема чим себе розважити.
Не треба було мені приходити.
Ти показувала їм релікти.
Не думала, що вони так…
Загинула їхня однокласниця. Вони засмучені.
Вони були не просто засмучені. А нажахані.
І це моя вина.
Доброго ранку.
Тобі вже краще?
Джо, скажи щось.
Усе гаразд, Джо. Заговориш, коли зможеш.
Змій відібрав у неї голос.
Джон Ренсом.
Вона мовчала всі вихідні.
Може, нам варто поговорити з Корою?
Вона розкаже, що сталося насправді.
Люк уже тут?
Поки що ні.
Принесеш нам молока від Крекнелла?
Дорогу пам'ятаєш?
Аякже.
До води не підходь.
Він тут!
-Коро, як ти? -Люк, яка ж я рада, що ти приїхав.
Хочу показати тобі школу.
-Не проти одразу піти туди? -Ні.
Дякую, що так скоро приїхав.
Авжеж. Щойно отримав листа.
Відтоді я майже не сплю.
Це не добре.
Що саме сталося?
Якщо хочеш купити молока, то подоїш її сам.
Підходь.
Не бійся. Твій страх її розтривожить.
Дивись.
Привіт.
Ніби інфекція. Наче вони всі одержимі дияволом.
Коро, ти ж не віриш у паранормальне.
Щось сталося. Це не була звичайна дитяча гра.
Мабуть, цьому є раціональне пояснення.
Яке?
Ми знаємо, що салемські дівчата, яких судили за відьомство,
з'їли отруту, яка на хімічному рівні вплинула на їхній мозок.
«Ріжки пурпурові». Грибок. Росте на житі та інших злакових.
Ця отрута спричиняє галюцинації й судоми?
Саме так. Хоч вона не поширена в Англії.
Тут діється щось дуже незвичайне.
Сам побачиш.
Таке враження, що тут була бійня.
Думала, якщо вернусь…
Ідемо?
-Місіс Сіборн. -Я збираю речі.
Я мушу прибрати до приходу дітей.
Спокійно. Ми вже йдемо.
-А ви хто? -Люк Ґарретт.
Він лікар.
Так. Хочу зрозуміти, що сталося з дітьми.
У них не було жару, набряків на лицях чи нудоти?
Ні. А мали бути?
-Я намагаюся з'ясува… -З моїм класом усе було добре,
поки ви не прибули сюди зі своїми єретичними ідеями.
Ходімо.
Джо.
Я не знаю, що сталося в п'ятницю.
Але не зможу допомогти, якщо ти не заговориш.
Я не сердитимусь.
Швидше.
Так, розумію. Якщо вважаєте за потрібне…
Ходімо.
Усе буде добре.
Бувай.
Вони розповіли, що сталося?
Авжеж. Джо дуже засмутилася.
Я намагався пояснити.
Дітям потрібна певність. Не нові ідеї.
Усе буде добре.
Навіть батькам страшно.
Вони думають, що діти його відчувають.
«Відчувають його»? Надіюся, ти їм усе пояснив.
Меттью, не потрібно підгодовувати божевільні байки з таверни.
То ти не чув?
Вранці був напад на рибалок. Сіті роздерті.
Наомі! Вертайся додому! Тобі сюди сьогодні не можна.
-Меттью. -Я її не пущу. Від неї одні біди.
Наомі. Наомі, зачекай.
Їй краще бути тут. Вона щойно втратила сестру.
Це моя школа. Вибачай.
Я була така дурна.
Ні.
Я думала, що їх заспокою.
Що вони побачать: появу змія можна пояснити раціонально.
Ти справді віриш в існування цієї істоти?
Мабуть, так.
Можна особисте запитання?
Він являється тобі в снах?
Так і думав.
То все в моїй голові?
Це тому, що ти в горі.
Це теорії таких новаторів, як Дарвін і Лаєлл.
Місцеві бачили цього звіра
-понад двісті років. -Добре.
Так.
От воно.
-Що? -Твоя пристрасть.
То ти мені віриш?
Байдуже, що я думаю.
Проте знаю, що без боротьби ти правди не дізнаєшся.
Вір у себе й вертайся до роботи.
Вілл.
Як ви? Як Джо?
Я не потурбував?
Аж ніяк. Зайдете?
-Човен? Який човен? -І чи далеко?
Наш друг Люк Ґарретт приїхав з Лондона. Я вас познайомлю.
Ні, я… Удома мене чекають на обід.
Хотів перевірити, чи ви в порядку.
Діти розповіли, що сталося в школі.
Дякую. Я в порядку. А як Джо?
-Вона… -Коро! Ти нам потрібна.
Я вас таки потурбував. Поговоримо завтра?
Так. До побачення.
Чекайте.
Хто це був?
Вілл Ренсом.
Отой старий товстошиїй вікарій?
Ви хочете зрозуміти, що сталося.
-Річ зовсім не в цьому… -Це моя помилка. Я їх налякала.
Не ви це почали.
Я цілу ніч не спала через почуття вини.
Інколи нічні думки нам брешуть.
Так.
Стелла подумала, що ви підкажете, як допомогти Джо.
Коро, це так дивно.
Вона не може говорити.
Що?
Їй страшно.
Мій друг Люк – лікар. Він може з нею поговорити.
Дякую. Так. Це може помогти.
Краще вам вернутися до свого гостя.
Так.
Ви вийшли без плаща?
Дякую.
До побачення.
Бувайте.
Тобі налити?
Марта каже, що цю пляшку ви берегли на твій день народження в суботу.
Чому ти не сказала?
-Хто любить дні народження? -Усі люблять їх святкувати.
Я ніколи не святкувала.
Не вірю.
То Майкл любив відзначати.
Люди пили, хизувалися. А він хизувався мною.
То пора й тобі відсвяткувати.
У суботу я даю прийом з нагоди твого дня народження.
Вілл переживає за Джо.
Я сказала, що ти її оглянеш. Якщо ти не проти.
Авжеж не проти. Можу спробувати гіпноз.
Хочеш загіпнотизувати Джо? Це ж небезпечно.
Ні. Я стежу за роботами одного австрійського психіатра.
У нього медичний підхід.
Просто дозволяє пацієнту доступитися до несвідомого.
Розкрити найпотаємніші страхи, бажання й таке всяке.
Це безпечно?
Цілком. Хочеш, я тобі покажу?
Точно хочеш покопатися в моїй голові?
Це лише пропозиція.
А що треба робити?
Нічого. Справді. Просто ляж.
Тепер…
Не знаю, чи зумію.
У цьому краса гіпнозу. Не треба старатися.
Просто виконуй вказівки.
Я тобі довіряю.
Глибокі, рівні вдихи.
Дай собі розслабитися.
Відчуй важкість у руках і ногах.
Розслабся.
Відпусти страхи.
Піддайся своїм бажанням.
Коли я радив вернутися до роботи, то не себе мав на увазі.
Це далеко?
Тут є предмети, які не бачили світла тисячі,
а то й мільйони років.
Коли в жилах істоти не б'ється кров, моя цікавість дещо згасає.
Я отримувала релікти по пошті.
Складала їх у сервант з красивими етикетками.
Ти дуже не схожа на жінку, яку я зустрів у тому великому домі.
Люк!
Що це?
Схоже на хребець, який Аннінґ знайшла в Дорсеті.
Що сталося?
Він порвав сіті.
-Майже скинув чоловіків з човнів. -Що?
-Міг їх повбивати. -Щось у воді?
Ви його бачили? Який він був?
Може, ви нам розкажете? Ви ж усе про нього знаєте.
Що? Ні, я…
Моїй дочці сняться кошмари, відколи ви прийшли в школу.
Місіс Сіборн хотіла помогти.
Вибачте, що я їх злякала.
-Злякали? Що ви зробили? -Ходімо.
Ми не знаємо, чому ви тут, і нам байдуже.
Але якщо ви щось не те робите, благаємо – перестаньте.
Тато?
-Бачили мого тата? -Так, він щойно пішов.
Налийте мені пива.
Добре.
-Наомі. -Самюел.
Ти чув про сітки?
Так.
Давай. Пий.
Я принесу ще.
Усе гаразд. Я з тобою.
-Мені боляче. -Давай.
Мені боляче.
-Ні. -Давай.
Перестань. Це гріх.
Я думав, що ти повія, як і твоя сестра.
Прости, Отче. Прости.
Змій. Виконує диявольські доручення.
Моліться за наші душі, отче.
Молитов недостатньо.
Коро. Добре, що ви прийшли.
-Привіт, Марто. -Привіт.
Стелло, це Люк Ґарретт.
Люк, Стелла Ренсом.
Доктор Ґарретт, приємно познайомитися.
Заходьте.
Пробачте за безлад.
Я не встигаю з хатньою роботою.
Вілл у кабінеті?
Навідує когось із пастви. Шкодуватиме, що з вами розминувся.
Привіт.
Приходьте до Кори в суботу.
У неї день народження. Я влаштую свято.
Залюбки.
Завариш нам чаю?
Як вона?
Мовчить.
Це дуже тривожить.
Бідолашка. Дуже злякалася.
Прошу, сідайте.
А ви що скажете, докторе Ґарретт?
Ви чули про підсвідомість?
Ні.
Це наші сокровенні думки й страхи.
Ми їх не контролюємо, але вони впливають на нас і нашу поведінку.
Це звучить дивно. Але запевняю: саме так влаштований мозок.
Я хотів би розслабити Джо,
щоб вона розкрила ці приховані думки й розповіла нам, що її тривожить.
Це зветься «гіпноз».
Дякую.
Доктор Ґарретт пропонує нову техніку, яка поможе тобі розібратися в собі.
Вона зветься «гіпноз».
Саме так.
Чудово. Треба підготувати кімнату й запнути штори.
Може, зачекаємо Вілла? Якби Джо була моя дочка…
Хочеш чекати дозволу чоловіка?
Треба вертатися до Френкі. Я піду.
Вибачте, щось ніяк не пройде грип.
Благаю, Господи. Захисти нас.
Захисти й убережи нас.
Меттью.
Вибач.
Я не знав, що ти…
Це твоя церква.
Меттью.
-Ти засмучений. -Я не засмучений.
Посидь зі мною.
Розмова людини з Богом – це приватна справа.
Та ми повинні звірятися один одному. Це допомагає.
-Тобі це добре дається. -Що?
Оце. Вести такі розмови,
ніби тобі важливо те, що кажуть інші,
ніби ти сприймаєш їх серйозно.
-Я просто… -Я знаю, що ти про мене думаєш.
Ти бачиш людину, яка вірить у казки.
-Ні. Це зовсім не так. -Ти не розумієш.
Не ти в морі ризикуєш життям.
Не твої діти плачуть уночі,
-бо відчувають його наближення. -Мої діти…
Смерть Ґрейсі – трагедія.
Вона на всіх жахливо вплинула але я не вважаю,
-що й далі вдавати… -Давай. Ще раз мені поясни.
Поясни порізи на тілі Ґрейсі Бенкс.
Поясни напади на човни. Чому твоя дочка оніміла!
Я по очах бачу, що й ти це відчуваєш.
Ти повинен показувати людям, як лишатися в Божій милості.
Ти повинен берегти людей.
«Не лякаємось ми, коли трясеться земля, і коли гори зсуваються в серці морів».
…розслаблена. Слухай мій голос.
Твої руки й ноги важчають.
Джо, слухай мій голос.
Зосередься на голосі. Дай знати, що чуєш мене.
Джо. Розкажи, як…
Змій.
-Мені страшно. -Ти в безпеці, Джо.
Тобі нема чого боятися.
Те, що сталося в класі, тебе засмутило?
Я мусила це зупинити.
Ти ж знаєш, що нічого поганого не зробила?
Ми виконали заклинання.
Ми привели це сюди.
Що привели?
Усе гаразд. Не поспішай.
Це мусила бути таємниця.
У чому таємниця, Джо?
Заклинання.
Наше заклинання.
Люк.
Джо, слухай мій голос. Не потрібно боятися.
Пізно. Наомі його впустила.
Як і я.
Він…
-Він у нас. -Джо.
Джо.
Перестань.
Джо.
-Що тут таке? -Вілл. Це мій друг,
-доктор Люк Ґарретт. -Отець Ренсом…
Що ви робите з моєю дочкою?
Ви неправильно зрозуміли. Я їй допомагаю.
-Ваша дружина дала згоду. -Вілл, це друг.
-Корин друг. Відпусти його. -Це мій дім. Як ви посміли!
Ви неправильно зрозуміли. Відпустіть його. Негайно.
Це дуже добре вивчений медичний метод.
Ви ж просили помогти.
Тату…
Я в порядку.
Ми підемо.
Коро, не треба. Це непорозуміння.
Дякую, Стелло.
Пробачте.
-Тобі боляче? -Я в порядку.
Мені дуже жаль.
Не віриться, що він так зреагував.
Подіяло. Вона заговорила.
Нехай полум'я розжене пітьму.
Захисти нас від гріха.
Так. Розпалюй.
Налий мені вина.
Що сталося?
Вілл прийшов додому й був нерадий. Якщо можна так сказати.
-І кинувся на мене. -Що?
Ніхто не кидався. Він зайшов,
побачив, що Люк нахилився над Джо й погарячкував.
Мабуть, злякався за неї. Ви йому пояснили?
-Ви перепросили? -Ми зі Стеллою стояли поряд.
Я бачила загіпнотизованих. Вони дивні. Це дивно.
Це гіпноз. І він подіяв.
-Не йди. Посидь з нами. -Мушу дописати.
-Кому ти пишеш? -Спенсеру.
Ми намагаємося допомогти вашому пацієнту Неву і його сусідам.
Френкі, як ти? Як минув день?
Тут мені подобається більше, ніж у Лондоні.
Хочу лишитися тут назавжди.
Бачу, Марто, ми тут застрягли.
Ходімо. Від тебе тхне козою.
-Ні. -Так.
Усі біди через те, Коро, що ти покинула Лондон.
Ти теж на мене сердишся?
А тобі не все одно?
Ти знаєш, що ні.
Це так дратує. Я не навмисне роблю людям прикрості.
Попроси у Вілла пробачення.
Я не повинна просити пробачення щоразу, коли дію
без прямого дозволу чоловіка.
Вибачатися треба тоді, коли помиляєшся.
Якби ж то так.
Якщо ти вважаєш, що вчинила правильно, то чому так побиваєшся?
Краще спи.
Я не хотіла всіх розбудити.
У нас є поштова скринька.
Хотіла передати вам особисто.
Марта сказала, що я повинна вибачитися.
Вибачилися?
Ні.
Я не вважаю, що вчинила неправильно.
Мрію це прочитати.
Ви насміхаєтеся?
Ні, чогось такого я від вас і очікував.
Коро…
Коро!
Ви попросили помогти.
-Не експериментами. -Стелла дала згоду.
На що? Повернути її туди й знову налякати?
Ви нічого не знаєте.
Я знаю достатньо.
Ви сердитеся, бо я не попросила вашого дозволу, зневажила вашу думку.
Бо у вас є доктор Ґарретт.
І на нього у вас поваги вистачає.
Не думаю, що ви маєте право так на мене сердитися.
Ваша правда.
То чому сердитеся?
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська