Oi!
Hjelp meg! Ta garnet!
Joshua! Joshua! Joshua!
Joshua! Fort! Svøm! Kom igjen!
Det går bra.
BASERT PÅ ROMANEN AV SARAH PERRY
Er du våken?
Ser ikke ut som du har sovet stort.
En sånn natt som aldri tar slutt.
De barna har ingenting å underholde seg med.
- Jeg skulle ikke gått inn. - Du viste dem fossiler.
Jeg trodde ikke de ville bli…
En klassekamerat er død. De er jo oppskaket.
Det var mer enn oppskaket. De var skrekkslagne.
Og det var min skyld.
God morgen.
Føler du deg bedre?
Si noe, Jo.
Det er greit. Du snakker når du er klar.
Ormen tok stemmen hennes.
John Ransome.
Hun har vært taus hele helgen. Kanskje det er Cora vi bør snakke med.
Hun kan fortelle hva som skjedde.
Noen tegn til Luke?
Ikke ennå.
Kan du ikke hente melk hos Cracknell?
Husker du veien?
Selvfølgelig.
Hold deg unna vannet.
Han har kommet!
- Cora, hvordan går det? - Det er så godt å se deg.
Jeg vil at du skal se skolen.
- Kan vi gå rett dit? - Ja.
Takk for at du kom så raskt.
Med en gang jeg fikk brevet ditt.
- Jeg har knapt sovet etter at det skjedde. - Det høres ikke bra ut.
Hva var det som skjedde?
Hvis du kom for å kjøpe melk, må du gjøre det selv.
Kom hit bort.
Ikke vær redd. Du gjør henne nervøs hvis du er det.
Ser du?
Hallo. Hallo der.
Det var som en farsott. Som om alle var besatt av en djevel.
Bare at du ikke tror på det overnaturlige.
Det skjedde noe. Det var ikke bare barn som lekte.
Men kanskje det er en fornuftig forklaring.
Som?
Vi tror nå at jentene i hekseprosessene i Salem
spiste en gift som forandret kjemien i hjernen.
Claviceps purpurea. Det er en type mugg som vokser på rug og andre kornsorter.
Kan giften føre til hallusinasjoner og kramper?
Ja, absolutt. Men den er ikke vanlig i England.
Ingenting er vanlig med det som skjedde her.
Du kan se selv.
Det ser ut som de ble angrepet.
Jeg trodde at om jeg kom tilbake…
Skal vi?
- Mrs. Seaborne. - Jeg henter sakene mine.
- Jeg må rydde før barna kommer. - Vi går straks.
- Og du er? - Luke Garrett.
Han er lege.
Ja. Jeg er interessert i det som skjedde med barna.
Har de hatt feber eller hovne ansikter? Oppkast?
Nei. Hvorfor skulle de det?
- Jeg prøver å forkl… - Jeg kan bare si at klassen var fin
helt til du kom hit med dine kjetterske ideer.
Kom igjen.
Jo.
Jeg vet ikke hva som skjedde fredag.
Men jeg kan ikke hjelpe om du ikke snakker til meg.
Jeg blir ikke sint.
Kom nå.
Ja, jeg forstår. Hvis det er det du må gjøre…
Kom igjen.
Det går fint.
Vi ses senere.
Fortalte de hva som skjedde?
Selvsagt. Jo har vært veldig oppskaket.
Jeg prøvde å fortelle deg det.
Barn trenger visshet. Ikke nye ideer.
De klarer seg.
Til og med foreldrene er redde. De tror barna kan merke en tilstedeværelse.
En tilstedeværelse? Jeg håper du sa imot.
Det hjelper ikke å legitimere ville historier skapt på en pub.
Du har ikke hørt det?
Fiskerne ble angrepet i båtene i morges. Garnene ble revet opp.
Naomi! Gå hjem! Du får ikke komme i dag.
- Matthew. - Jeg vil ikke ha henne her.
Naomi. Naomi, vent.
Hun trenger å være her. Hun har mistet søsteren.
Det er min skole. Jeg beklager.
Jeg har vært så dum.
Nei.
Jeg trodde det ville roe dem.
Så de kunne forstå at sjøormen deres kunne ha en fornuftig forklaring.
Tror du virkelig det er en skapning der?
Ja, det tror jeg.
Kan jeg stille et personlig spørsmål?
Dukker det opp i drømmene dine?
Tenkte meg det.
Du tror det er innbilning?
Jeg tror du sørger.
Dette er teorier av pionerer som Darwin og Lyell.
- Og skapningen er observert i 200 år. - Bra.
Ja.
Der har vi det.
- Hva? - Lidenskapen din.
- Så du tror meg? - Det spiller ingen rolle hva jeg tror.
Du finner ikke sannheten uten kamp.
Du må ha tro på deg selv og arbeide videre.
Will.
Hvordan har du det? Hvordan er det med Jo?
- Håper ikke jeg forstyrrer. - Nei. Vil du komme inn?
- Hva slags båt? - Hvor langt er det?
Hils på vår venn, Luke Garrett, på besøk fra London.
Nei, jeg må hjem til middag.
Jeg ville bare se om alt var i orden.
Barna fortalte hva som skjedde på skolen.
Takk. Det går bra med meg. Men hvordan er det med Jo?
- Hun… - Cora? Vi trenger deg.
Jeg forstyrrer deg. Kanskje vi kan snakke sammen i morgen.
Ja. Adjø.
Vent.
Hvem var det?
Will Ransome.
Er det den feite, gamle sognepresten?
Du vil så klart forstå hva som skjedde.
- Jeg prøver ikke å si… - Det var min skyld. Jeg skremte dem.
Du startet ikke dette.
Jeg har tenkt i hele natt at jeg gjorde det.
Iblant lyver natten for oss.
Ja.
Stella tenkte at du kanskje har en idé om hvordan vi hjelper Jo.
Det er så rart, Cora.
Hun kan ikke snakke.
Hva?
Hun er redd.
Min venn Luke er lege. Han kan snakke med Jo.
Takk. Ja. Det kan hjelpe.
Du må vel gå tilbake til gjesten din.
Ja.
Kom du uten kåpe?
Takk.
Adjø.
Drink?
Martha sier at denne flasken er blitt spart til fødselsdagen din på lørdag.
Hvorfor sa du det ikke?
- Hvem liker fødselsdager? - Det gjør alle. Fest…
- Jeg har aldri hatt en fest. - Jeg tror deg ikke.
Michael hadde fester.
Folk drakk og viste seg. Og han viste meg fram også.
Da er det på tide at du har en.
På lørdag holder jeg fødselsdagsfest for deg.
Will er veldig engstelig for Jo.
Jeg sa at du kunne snakke med henne. Håper det er greit.
Selvsagt. Jeg kan prøve hypnose.
Vil du bruke suggering på Jo? Er det ikke farlig?
Nei. Jeg har fulgt arbeidet til en australsk lege.
Han har en medisinsk tilnærming. Han gir pasienten tilgang til det ubevisste.
Avsløre sin dypeste frykt og hemmelige lidenskap.
Er det trygt?
Absolutt. Jeg kan vise deg det.
Sikker på at du vil romstere i hodet mitt?
Det var bare en idé.
Hva må jeg gjøre?
Ingenting. Bare legg deg tilbake der du er.
Så…
Jeg klarer det kanskje ikke.
Det er det fine med hypnose. Du trenger ikke å prøve. Bare gjør som jeg sier.
Jeg stoler på deg.
Pust dypt og jevnt.
Kjenn at du slapper av.
Lemmene dine er tunge.
Slapp av.
Gi slipp på all frykt.
Gi deg over til ønskene dine.
Da jeg sa tilbake til jobb, mente jeg ikke for meg. Hvor langt er det?
Ting her har ikke sett dagens lys på tusener,
kanskje millioner av år.
Hvis det ikke pumper blod rundt det, mister jeg interessen.
Jeg pleide å få fossiler sendt i posten.
Satte dem i en utstillingsboks med en pen etikett.
Du ser annerledes ut enn damen jeg møtte i det store huset.
Luke!
Hva er det?
Det ligner ryggvirvelen Anning fant i Dorset.
- Hva har skjedd her? - Den rev i stykker garnene.
- Slo nesten mennene av båtene. - Hva da?
- Kunne drept alle. - Noe i vannet?
Så dere det? Hvordan så det ut?
Si det, du. Det virker som du vet alt om det.
Hva? Nei.
Jenta mi har hatt mareritt etter at du var i klasserommet.
- Hun prøvde å hjelpe. - Beklager at jeg skremte dem.
- Hva gjorde du mot dem? - Vi går.
Vi vet ikke hva du gjør her.
Men hvis du gjør noe, hva det enn er, vær så snill og slutt.
Pappa?
- Har du sett faren min? - Han gikk nettopp.
Jeg tar en øl.
Greit.
- Naomi. - Samuel.
Har du hørt om garnene?
Ja.
Kom igjen. Drikk opp.
Jeg kjøper en til.
Det går bra. Jeg er her.
- Det gjør vondt. - Kom igjen.
- Nei. - Kom igjen.
Slutt! Det er syndig.
Jeg trodde du var et ludder, som søsteren din.
Tilgi meg, Herre. Tilgi meg.
Det er ormen. Den gjør djevelens verk.
- Be for våre sjeler, pastor. - Vi må gjøre mer enn å be.
Cora. Jeg er så glad du kom.
- Hallo, Martha. - Hallo.
Stella, dette er Luke Garrett. Luke, Stella Ransome.
Så hyggelig å treffe deg, dr. Garrett.
Kom inn.
Tilgi alt rotet.
Jeg sliter med å få gjort husarbeidet.
Er Will på kontoret sitt?
Han besøker et sognebarn. Han blir lei seg for at han ikke var her.
Hei.
Dere må komme til Cora på lørdag. Hun har fødselsdag. Jeg holder fest for henne.
Gjerne.
Kan du lage te til oss?
- Hvordan er det med henne? - Taus.
Det er uhyggelig.
Stakkars jente. Hun har skremt seg selv.
Sett dere.
Hva mener du, dr. Garrett?
- Har du hørt om underbevisstheten? - Nei.
Det er våre indre tanker og frykt.
Vi kan ikke styre dem, men de kan påvirke oss og atferden vår.
Det høres skummelt ut. Det er bare sånn hjernen fungerer.
Jeg vil gjerne sette Jo i en avslappet tilstand,
så hun kan nå sine indre tanker og fortelle hva som plager henne.
Det kalles hypnose.
Takk.
Dr. Garrett tilbyr en ny behandling for å hjelpe deg med det du føler.
Det kalles hypnose.
Nettopp.
Utmerket. Vi må organisere rommet og trekke for gardinene.
Bør vi ikke vente på Will? Om Jo var min datter…
Du vil vente på en manns tillatelse?
Jeg må tilbake til Frankie. Jeg går nå.
Jeg klarer ikke å bli kvitt influensaen.
Vær så snill, Gud. Beskytt oss alle.
Beskytt oss alle. Hold oss trygge.
Matthew.
Jeg beklager.
Jeg visste ikke at du…
Det er din kirke.
Matthew.
- Du er oppskaket. - Nei.
Sitt sammen med meg.
En manns samtaler med Gud angår ingen andre enn ham selv.
Men vi bør betro oss til hverandre. Det kan hjelpe.
- Du er så god til dette. - Hva?
Dette. Den lette måten du snakker på.
Får folk til å tro at det de sier er viktig.
At du tar det alvorlig.
- Jeg… - Jeg vet hva du tenker når jeg snakker.
Du ser en som lar overtro gå inn på seg.
- Nei, det er ikke det jeg tror. - Du forstår ikke.
Du risikerer ikke livet ute på vannet.
Barna dine gråter ikke i sengene sine
- fordi de føler at noe kommer. - Barna mine…
Gracies død var en tragedie.
Det skremte alle, men det hjelper ikke
-å antyde… - Ja, bortforklar det igjen.
Forklar kloremerkene på Gracie Banks kropp.
Forklar angrepet på båtene. Datteren din som er blitt stum.
Jeg ser på deg at du også føler det.
Du skal vise folk hvordan de forblir beskyttet av Gud.
Du skal holde folk trygge.
"Derfor frykter vi ikke om bølgene bruser og fråder av skum."
…hele tiden avslappet. Lytt til stemmen min.
Lemmene dine er tunge.
Hør på stemmen min, Jo.
Kom litt nærmere meg. Vis meg at du hører stemmen min.
Jo. Kan du fortelle hvordan…
Ormen.
- Jeg er redd. - Du er trygg, Jo.
Det er ingen grunn til å være redd.
Men det som skjedde i klasserommet, skremte deg.
Jeg skulle ha stoppet det.
Forstår du at du ikke gjorde noe galt?
Vi kastet trolldommen. Vi fikk den hit.
Fikk hva hit?
Ta den tiden du trenger.
- Det skulle være en hemmelighet. - Hva var en hemmelighet?
Trolldommen.
Trolldommen vi laget.
Luke.
Hør på stemmen min. Det er ingen grunn til å være redd.
Det er for sent. Naomi slapp den inn.
Jeg slapp den inn.
Den…
- Den er i oss. - Jo.
Jo.
Slutt med det.
Jo.
- Hva er dette? - Dette er min venn,
- dr. Luke Garrett. - Pastor Ransome…
- Hva gjør du med datteren min? - Du misforstår. Jeg hjelper henne.
- Din kone ga tillatelse… - Dette er en venn.
- En venn av Cora. - Dette er mitt hus. Hvordan våger du?
Du misforstår. Slipp ham. Nå.
Dette er en godt utprøvd medisinsk prosedyre.
- Du ba meg om hjelp. - Pappa…
Det går bra med meg.
Vi går.
Ikke gjør det. Det var en misforståelse.
Takk, Stella.
Jeg er lei for det.
- Er du skadet? - Nei da.
Jeg er så lei for det.
Jeg fatter ikke at han reagerte sånn.
Det fungerte. Hun snakker igjen.
Måtte flammene jage bort mørket.
Beskytte oss mot synd.
Ja. Tenn bålet.
Jeg trenger vin.
Hva skjedde?
Will kom hjem og ble ikke glad. La oss si det sånn.
- Han angrep meg. - Hva?
Ingen angrep noen. Han kom inn,
så Luke lent over Jo, og overreagerte.
Han må ha vært redd for henne. Forklarte du det for ham?
- Ba du om unnskyldning? - Stella og jeg var der.
Jeg har sett suggering før. Det ser rart ut. Det er rart.
Det var hypnose. Og det fungerte.
- Ikke gå. Bli oppe med oss. - Jeg må skrive ferdig.
- Hvem skriver du til? - Spencer.
Vi prøver å hjelpe pasienten din, Nev, og naboene hans.
- Frankie. Hvordan har du hatt det i dag? - Jeg liker det mye bedre her enn i London.
Jeg vil bli her for alltid.
Det ser ut til at vi må bli her litt lenger, Martha.
Kom nå. Du lukter som en geit.
- Det gjør jeg ikke. - Jo.
Ingenting godt har noensinne kommet ut av å forlate London.
- Er du også sint på meg? - Ville du brydd deg om jeg var det?
Det vet du at jeg ville.
Det er så frustrerende. Jeg prøver ikke å ergre folk.
Du bør be Will om unnskyldning.
Jeg kan ikke be om unnskyldning hver gang jeg gjør noe
uten uttrykt tillatelse fra en mann.
Du trenger bare å beklage når du gjør noe galt.
Om bare det var sant.
Hvorfor plager det deg om du ikke har gjort noe galt?
Bare sov nå.
- Jeg ville ikke vekke hele huset. - Vi har postkasse.
Jeg ville at du skulle få det privat.
Martha sa at jeg må be om unnskyldning.
Og gjorde du det?
Nei. Jeg kan ikke be om unnskyldning når jeg ikke gjorde noe galt.
- Jeg gleder meg til å lese det. - Håner du meg?
Nei, det passer bare godt til hva jeg venter av deg.
Cora, v…
Cora!
Du ba meg hjelpe deg.
- Ikke ved å eksperimentere. - Stella sa ja.
Til å bringe alt tilbake og skremme henne?
- Du vet ingenting om det. - Jeg vet nok.
Du er sint fordi jeg ikke ba deg om tillatelse, bøyde meg for deg.
Hvorfor det når du har dr. Garrett? Du bøyer deg for ham.
Du har ingen rett til å være så sint på meg.
Det er sikkert sant.
Så hvorfor er du det?
Tekst: Evy Hvidsten