Padėkit! Nagi! Traukit tinklą!
Džošua!
Džošua! Greičiau! Plauk! Nagi!
Viskas gerai.
PAGAL SAROS PERI ROMANĄ
Nemiegi?
Turbūt prastai miegojai.
Dar viena ilga bemiegė naktis.
Tie vaikai neturi jokių pramogų.
Nereikėjo man ten eiti.
Tu tik rodei jiems fosilijas.
Nemaniau, kad jie taip…
Mirė jų klasės draugė. Suprantama, kad jie nuliūdę.
Jie buvo ne šiaip nuliūdę. Jie buvo išsigandę.
Ir viskas per mane.
Labas rytas.
Geriau jautiesi?
Džo, pasakyk ką nors.
Viskas gerai, Džo. Kai norėsi, pasakysi.
Slibinas atėmė iš jos balsą.
Džonai Ransomai.
Ji nepratarė nė žodžio visą savaitgalį.
Galbūt reikėtų pasikalbėti su Kora.
Ji galėtų papasakoti, kas nutiko.
Lukas dar neatvyko?
Dar ne.
Nueik pas Kraknelį pieno, gerai?
Nepasiklysi?
Aišku, kad ne.
Tik nesiartink prie vandens.
Atvyko!
- Kora, kaip jūs? - Lukai, malonu jus matyti.
Norėjau jums parodyti mokyklą.
- Neprieštarausit, jei iškart ten nueisim? - Nė kiek.
Ačiū, kad taip greitai atvykot!
Išvykau iškart, kai tik gavau jūsų laišką.
Nuo tos dienos beveik nemiegu.
Man tai nepatinka.
Papasakokit, kas nutiko.
Jei atėjai pieno, turėsi pats pasimelžti.
Eikš arčiau.
Nebijok, nagi. Tu ją sunervinsi.
Matai?
Sveikutė.
Tai buvo tarsi užkratas. Lyg visi būtų apsėsti šėtono.
Jūs juk netikit antgamtinėmis jėgomis, Kora.
Kažkas nutiko. Vaikai neapsimetinėjo.
Galbūt yra logiškas paaiškinimas?
Koks būtent?
Dabar galvojama, kad per Salemo raganų medžioklę
merginos suvalgė nuodų, kurie pakeitė jų smegenų cheminę sudėtį.
Claviceps purpurea. Pelėsis, kuris auga ant rugių ir kitų grūdų.
Ar šis pelėsis sukelia haliucinacijas ir konvulsijas?
Taip, žinoma. Nors Anglijoje jis pasitaiko itin retai.
To, kas nutiko čia, irgi nedažnai išvysi.
Pats pažiūrėkit.
Lyg kažkas juos būtų užpuolęs.
Pamaniau, kad jeigu grįšiu…
Aš jums padėsiu.
- P. Syborn. - Atėjau susirinkti savo daiktų.
Turiu sutvarkyti klasę, kol nesusirinko vaikai.
Nesijaudinkit. Mes jau išeinam.
- Kas jūs toks? - Lukas Garetas.
Jis - gydytojas.
Taip. Noriu išsiaiškinti, kas nutiko vaikams.
Gal jie karščiavo, buvo patinę ar vėmė?
Ne. O kodėl turėtų?
- Tiesiog noriu išsiaiškin… - Galiu pasakyti, kad viskas buvo gerai,
kol nepasirodėt jūs ir nepradėjot skleisti savo eretiškų teorijų.
Eime.
Džo.
Nežinau, kas nutiko penktadienį.
Bet žinau, kad negalėsiu tau padėti, jei tu ir toliau tylėsi.
Aš nepyksiu.
Eikite į klasę.
Taip. Suprantu. Na, jei jums reikia…
Einam.
Tau viskas bus gerai.
Pasimatysim vėliau.
Jie tau papasakojo, kas čia buvo?
Žinoma. Tai labai nuliūdino Džo.
Bandžiau tau pasakyti.
Vaikams reikia aiškumo. O ne kažkokių naujų idėjų.
Jiems viskas bus gerai.
Net jų tėvai išsigandę.
Jie galvoja, kad vaikai jaučia kažką nežemiško.
Kažką nežemiško? Tikiuosi, tu jiems viską paaiškinai.
Metjau, nėra reikalo tikėti kvailystėmis, skleidžiamomis aludėje.
Tai tu nieko negirdėjai?
Šį rytą valtyse buvo užpulti žvejai, o jų tinklai - sudraskyti.
Naome! Eik namo! Šiandien tau negalima į mokyklą.
- Metjau. - Aš jos neleisiu. Ji - vaikštanti bėda.
Naome, palauk.
Ji turi būti tarp vaikų. Ji ką tik palaidojo seserį.
Tai - mano mokykla. Apgailestauju.
Buvau visiška kvailė.
Ne.
Galvojau, kad tai juos nuramins.
Jei jie supras, kad visas kalbas apie slibiną galima paaiškinti logiškai.
Jūs tikrai manote, kad padaras egzistuoja?
Taip, manau.
Galiu užduot asmeninį klausimą?
Jūs jį sapnuojat?
Taip ir maniau.
Manote, kad aš jį išsigalvojau?
Manau, kad jūs sielvartaujate.
Tai - pradininkų Darvino ir Lailo teorijos.
Be to, vietos žmonės padarą mato
- jau daugiau kaip 200 metų. - Puiku.
Taip.
Štai jis.
- Kas? - Jūsų užsidegimas.
Tai jūs tikite manim?
Nesvarbu, ką aš galvoju.
Žinau, kad lengvai tiesos nesurasite.
Turite tikėti savimi ir grįžti prie darbo.
Vilai.
Kaip sekasi? Kaip Džo?
Tikiuosi, nesutrukdžiau.
Nė kiek. Užeisite?
- Valtis? Kokia valtis? - Ji toli?
Iš Londono atvažiavo mūsų draugas Lukas Garetas. Eime, aš jus supažindinsiu.
Ne aš… turiu grįžt vakarienei.
Tik norėjau pasiteirauti, ar viskas gerai.
Vaikai papasakojo, kas nutiko mokykloje.
Ačiū. Man viskas gerai. O kaip Džo?
- Ji… - Kora? Mes jūsų pasigedome.
Aš jums trukdau. Verčiau rytoj pasikalbėsim.
Taip. Viso geriausio.
Palaukite.
Kas jis toks?
Vilas Ransomas.
Senas vikaras storu sprandu?
Žinoma, jūs norite suprasti, kas atsitiko.
- Nenoriu sakyti, kad… - Tai - mano klaida. Aš juos išgąsdinau.
Ne jūs visa tai pradėjote.
Visą naktį apie tai galvojau.
Kartais nakčia atklydusios mintys mus apgauna.
Taip.
Stela galvoja, kad galbūt jūs žinote, kaip padėti Džo.
Viskas labai keista, Kora.
Ji nustojo kalbėti.
Ką?
Ji išsigandusi.
Mano draugas Lukas - gydytojas. Jis galėtų pasikalbėti su Džo.
Ačiū. Gerai. Gal tai ir padės.
Na, jums metas grįžti pas savo svečią.
Taip.
Išėjote be apsiausto?
Ačiū.
Viso gero.
Viso.
Išgersite?
Marta sakė, kad šis butelis buvo laikomas jūsų gimtadieniui šeštadienį.
Kodėl man nieko nesakėte?
- Kam patinka gimtadieniai? - Visiems patinka gimtadieniai, šventės…
Nesu turėjusi šventės.
Netikiu.
O Maiklas mėgdavo švęsti.
Svečiai puotaudavo, parodydavo save. O jis rodydavo mane.
Na, tuomet pats laikas surengti šventę jums.
Šį šeštadienį surengsiu jums gimtadienio šventę.
Vilas labai jaudinasi dėl Džo.
Pažadėjau, kad jūs ją apžiūrėsit. Tikiuosi, neprieštarausit.
Žinoma, kad ne. Galėčiau išbandyti hipnozę.
Norite užhipnotizuoti Džo? Ar tai nėra pavojinga?
Ne. Skaičiau gydytojo iš Austrijos darbus.
Jis taiko šį gydymo metodą.
Paprasčiausiai leidžia pacientui pasiekti savo pasąmonę.
Atskleisti savo didžiausias baimes, slaptus norus ir panašiai.
Ar tai saugu?
Šimtu procentų. Galiu pademonstruoti.
Esate tikras, kad norite pasikapstyti mano galvoje?
Tiesiog pasiūliau.
Na, ką turėčiau daryti?
Nieko. Tikrai. Tiesiog atsiloškite.
O dabar…
Man gali nepavykti.
Čia ir yra hipnozės stebuklas. Nereikia jokių pastangų.
Tiesiog darykite, ką pasakysiu.
Pasitikiu jumis.
Giliai ir lygiai kvėpuokite.
Atsipalaiduokite.
Jūsų kūnas - apsunkęs.
Atsipalaiduokite.
Vykite šalin visas baimes.
Apie nieką negalvokite.
Kai sakiau grįžt prie darbo, turėjau galvoje ne save.
Dar toli?
Čia gali būti tokių dalykų, kurie nematė saulės šviesos tūkstančius,
gal net milijonus metų.
Jei tas daiktas neturi kraujo, mano susidomėjimo nesulauks.
Anksčiau parsisiųsdavau fosilijas paštu.
Pritvirtindavau dailų užrašą ir laikydavau jas vitrininėje spintoje.
Dabar esate visiškai kita moteris, nei ta, kokią pamačiau didžiuliame name.
Lukai!
Ką radot?
Panašu į stuburinį gyvūną, kokį Aning rado Dorsete.
Kas čia nutiko?
Jis sudraskė tinklus.
- Vos neišvertė žvejų iš valčių. - Kas jis?
- Vos jų nenužudė. - Kažkas buvo vandenyje?
Jūs jį matėte? Kaip jis atrodė?
Gal tamsta galėtum mums pasakyti? Regis, viską apie jį žinai.
Ką? Ne, aš…
Mano dukrytė sapnuoja košmarus nuo tada, kai buvote atėjusi į klasę.
P. Syborn tik norėjo padėti.
Atsiprašau, jei išgąsdinau vaikus.
- Išgąsdinai? Ką tamsta jiems padarei? - Verčiau eikime.
Mes nežinom, ko tamstai čia reikia, ir mums nesvarbu.
Bet prašytume tamstos daugiau nieko nedaryti.
Tėti?
- Gal matėt mano tėtį? - Jis ką tik išėjo.
Įpilkit alaus.
Gerai.
- Naome. - Samueli.
Girdėjai apie tinklus?
Taip.
Nagi. Gerk.
Užsakysiu dar po vieną.
Viskas gerai. Aš su tavim.
- Man skauda. - Liaukis.
Man skauda.
- Ne. - Nagi.
Liaukis. Tai - nuodėmė.
Maniau, kad esi kekšė, kaip ir tavo sesuo.
Atleisk man, Šventasis Tėve. Atleisk.
Tai - slibinas. Jis daro šėtono darbą.
Melskitės už mūsų sielas, tėve.
Vien maldos čia nepadės.
Kora. Ačiū, kad atėjote.
- Sveika, Marta. - Labas.
Stela, susipažinkit su Luku Garetu.
Lukai, Stela Ransom.
Dr. Garetai, labai malonu susipažinti.
Prašau į vidų.
Atsiprašau dėl betvarkės.
Neturiu jėgų namų ruošai.
Ar Vilas - kabinete?
Deja, jis išėjo pas parapijietį. Gaila, kad prasilenkėte.
Sveikutė.
Kviečiu jus visus šeštadienį pas Korą.
Jos gimtadienio proga rengiu šventę.
Mielai.
Išvirsi mums arbatos?
Kaip ji?
Tyli.
Tai labai baugina.
Vargšelė. Pati save išgąsdino.
Prašau sėstis.
Ką jūs pasakysite, dr. Garetai?
Esate ką nors girdėjusi apie pasąmonę?
Ne.
Tai mūsų vidinės mintys ir baimės.
Mes negalime jų valdyti, bet jos turi įtakos mūsų elgesiui.
Skamba bauginančiai. Patikėkit, tiesiog taip veikia mūsų smegenys.
Noriu sukelti Džo ramybės būseną,
kad ji pasiektų savo vidines mintis ir pasakytų, kas jai kelia nerimą.
Tai vadinama hipnoze.
Ačiū.
Dr. Garetas siūlo išbandyti naują būdą, kuris padėtų tau susidoroti su jausmais.
Tai vadinama hipnoze.
Labai teisingai.
Nuostabu. Na, reikia paruošt kambarį ir užtraukti užuolaidas.
Gal reikėtų palaukti Vilo? Jei Džo būtų mano dukra…
Nori gauti vyro leidimą?
Man reikia grįžt pas Frenkį. Išeisiu neatsisveikinusi.
Atleiskite, niekaip nepasveikstu po gripo.
Maldauju, Dieve. Apsaugok mus.
Saugok ir gink mus.
Metjau.
Atsiprašau.
Aš nežinojau, kad tu…
Tai - tavo bažnyčia.
Metjau.
- Tu susierzinęs. - Aš nesusierzinęs.
Sėskis, pasikalbėkim.
Žmogaus pokalbis su Dievu yra tik jo reikalas.
Bet mes turime pasikliauti vienas kitu. Tai būtų naudinga.
- Tau labai gerai sekasi. - Kas?
Tai. Tu moki užkalbėti dantį,
žmonėms atrodo, kad tai, ką jie sako, yra svarbu,
kad tu juos rimtai vertini.
- Aš tik… - Žinau, ką tu galvoji, kai aš kalbu.
Žiūri į mane ir galvoji, koks esu lengvatikis.
- Ne. Ne, aš taip negalvoju. - Kaip tu nesupranti?
Tu neplauki į jūrą ir nerizikuoji savo gyvybe.
Tavo vaikai neverkia lovoje dėl to,
- kad jaučia kažką besiartinant. - Mano vaikai…
Greisės mirtis buvo tragedija.
Ji visus labai sukrėtė, bet aš nemanau, kad reikėtų
- ir toliau leisti manyti… - Tęsk. Paaiškink man dar kartą.
Paaiškink, kaip ant Greisės Banks kūno atsirado įbrėžimai.
Paaiškink, kas užpuolė valtis. Kodėl tavo dukra nustojo kalbėti!
Iš tavo akių matau, kad ir tu tai jauti.
Tavo pareiga - mokyti žmones gyventi Dievo globoje.
Rūpintis, kad žmonės būtų saugūs.
„Todėl nebijome, nors ir žemė sverdėtų, nors kalnai griūtų į jūrų gelmę.“
…būti atsipalaidavus. Klausykis mano balso.
Tavo kūnas - apsunkęs.
Džo, klausykis mano balso.
Susikoncentruok į mano balsą. Turiu žinoti, kad girdi mano balsą.
Džo. Ar gali man pasakyti…
Slibinas.
- Aš bijau. - Tau niekas negresia, Džo.
Tau nėra ko bijoti.
Tai, kas nutiko klasėje, tave labai sukrėtė, ar ne?
Turėjau tai sustabdyti.
Ar supranti, kad tu nepadarei nieko blogo?
Mes atlikom užkalbėjimą.
Mes jį prisikvietėm.
Ką prisikvietėt?
Viskas gerai. Neskubėk.
Tai turėjo likti paslaptyje.
Kas turėjo likti paslaptyje, Džo?
Užkalbėjimas.
Užkalbėjimas, kurį atlikom.
Lukai.
Džo, klausykis mano balso. Tau nėra ko bijoti.
Per vėlu. Naomė jį įsileido.
Aš jį įsileidau.
Jis…
- Jis yra mumyse. - Džo.
Džo.
Liaukis.
Džo.
- Kas čia vyksta? - Vilai, tai mano draugas -
- dr. Lukas Garetas. - Pastoriau Ransomai…
Ką jūs darote mano dukrai?
Jūs neteisingai supratote. Aš jai padedu.
- Jūsų žmona man leido… - Vilai, jis yra draugas.
- Koros draugas. Paleisk jį. - Čia mano namai. Kaip jūs drįsote?
Jūs ne taip supratote. Paleiskite jį. Tučtuojau.
Patikėkite, tai yra labai gerai ištirtas gydymo būdas.
Pats prašėte, kad padėčiau.
Tėti…
Man viskas gerai.
Mes jau eisime.
Kora, prašau. Tai tik nesusipratimas.
Ačiū, Stela.
Atsiprašau.
- Jums kur nors skauda? - Ne, viskas gerai.
Labai apgailestauju.
Nesitikėjau tokios jo reakcijos.
Hipnozė suveikė. Ji prakalbo.
Tegul liepsnos išvaro tamsą.
Apsaugok mus nuo nuodėmės.
Taip. Uždekit laužą.
Man reikia vyno.
Kas atsitiko?
Grįžo Vilas. Jis liko nepatenkintas tuo, ką pamatė. Švelniai tariant.
- Jis mane užsipuolė. - Ką?
Niekas nieko neužpuolė. Jis įėjo,
pamatė virš Džo pasilenkusį Luką ir pernelyg jautriai sureagavo.
Jis tikriausiai jaudinasi dėl jos. Jūs jam paaiškinot?
- Atsiprašėt? - Mes su Stela bandėm jam paaiškinti.
Esu mačiusi užkalbėtų žmonių. Tai atrodo keista. Neįprasta.
Tai buvo hipnozė. Ir ji suveikė.
- Neišeik. Pabūk su mumis. - Noriu pabaigti laišką.
- Kam rašai? - Spenseriui.
Bandome padėti jūsų pacientui Nevui ir jo kaimynams, jei norite žinoti.
Frenki, kaip sekas? Kaip praėjo diena?
Man čia patinka daug labiau nei Londone.
Noriu pasilikti čia.
Regis, įstrigome čia ilgesniam laikui, Marta.
Eikš, vaikine. Dvoki kaip ožys.
- Nedvokiu. - Dvoki.
Išvykimas iš Londono nieko gero nedavė, Kora.
Ir tu ant manęs pyksti?
O tau ne tas pats?
Aišku, kad ne.
Jaučiuosi tokia pasimetus. Aš nenoriu skaudinti žmonių.
Tau reikėtų atsiprašyti Vilo.
Neturiu atsiprašinėti kaskart, kai ką nors padarau
be vyro leidimo.
Bet jei padarai ką nors blogo, reikia atsiprašyti.
Jei būtų taip paprasta.
Jei esi įsitikinusi, kad nepadarei nieko blogo, kodėl taip nerimauji?
Miegok jau.
Nenorėjau visų pažadinti.
Mes turime pašto dėžutę.
Norėjau įteikti jums į rankas.
Marta sako, kad turiu atsiprašyti.
O jūs taip nemanot?
Ne.
Negaliu atsiprašyti, jei žinau, kad nepadariau nieko blogo.
Na, nekantrauju jį perskaityti.
Jūs šaipotės iš manęs?
Ne, elgiuosi taip, kaip mano vietoje pasielgtumėte jūs.
Kora, pa…
Kora!
Pats paprašėte pagalbos.
- Nemaniau, kad eksperimentuosit su ja. - Stela leido.
Kad dar kartą jai viską primintų ir išgąsdintų?
Jūs nieko apie tai nežinot.
Žinau pakankamai.
Įsiutot dėl to, kad neatsiklausiau jūsų, kad nesiskaičiau su jūsų nuomone.
Kam jums mano nuomonė, kai šalia dr. Garetas?
Jo nuomonę jūs labai gerbiat.
Nemanau, kad turite teisę šitaip ant manęs pykti.
Jūs tikriausiai teisi.
Tai kodėl pykstate?
Išvertė Laima Banionienė