אוי!
עזור לי! קדימה! תפוס את הרשת!
ג'ושוע! ג'ושוע! ג'ושוע!
ג'ושוע! מהר! תשחה! קדימה!
זה בסדר.
- על פי הרומן מאת שרה פרי -
את ערה?
לא נראה שישנת הרבה.
אחד מהלילות האלה שנמשכים ונמשכים בלי סוף.
לילדים האלה אין במה לשעשע את עצמם.
לא הייתי צריכה להיכנס.
הלכת להראות להם מאובנים.
לא חשבתי שהם יהיו כל כך...
חברתם לכיתה מתה. מובן שיהיו נסערים.
הם היו יותר מנסערים. הם היו מבועתים.
וזו הייתה אשמתי.
בוקר טוב.
יש שיפור?
ג'ו, תגידי משהו.
זה בסדר, ג'ו. תדברי כשתהיי מוכנה לדבר.
הנחש לקח לה את הקול.
ג'ון רנסום.
היא שתקה כל סוף השבוע.
אולי אנחנו צריכים לדבר עם קורה.
הוא תוכל לספר לנו מה באמת קרה.
יש סימן מלוק?
עדיין לא.
אולי תלך ותביא לנו חלב מקרקנל?
אתה זוכר את הדרך?
ברור שאני זוכר.
אל תתקרב למים.
הוא הגיע.
קורה, מה שלומך? -לוק, כמה טוב לראות אותך.
אני רוצה שתראה את בית הספר.
אכפת לך אם נלך ישר לשם? -כלל לא.
תודה שבאת מהר כל כך.
כמובן. ברגע שקיבלתי את המכתב שלך.
בקושי עצמתי עין מאז האירוע.
זה לא נשמע טוב.
מה בדיוק קרה?
אם באת לקנות חלב, תצטרך לחלוב בעצמך.
בוא הנה.
אל תפחד. אתה תלחיץ אותה אם תפחד.
אתה רואה?
שלום. שלום לך.
זה היה כמו משהו מידבק. כאילו השטן נכנס בכולם.
אבל את לא מאמינה בעל-טבעי, קורה.
משהו קרה. זה לא היה משחק ילדים.
בסדר, אבל אולי יש הסבר רציונלי.
כמו?
כיום אנחנו חושבים שהנשים במשפטי המכשפות בסיילם
אכלו רעל ששינה את הכימיה במוח שלהן.
פטריית ארגוט. סוג של עובש שגדל על שעורה ועל דגנים אחרים.
הרעל הזה יכול לגרום הזיות ופרכוסים?
כן, בהחלט. אם כי הוא לא גדל ברגיל באנגליה.
אין שום דבר רגיל במה שקרה כאן.
תוכל לראות בעצמך.
נראה כאילו הם הותקפו.
חשבתי שאם אחזור...
נתחיל?
גב' סיבורן. -באתי לקחת את חפציי.
אני צריך לסדר לפני שיגיעו הילדים.
אל תדאג. אנחנו הולכים.
ומי אתה? -לוק גארט.
הוא רופא.
כן. אני מתעניין במה שקרה לילדים.
היו להם חום או נפיחות בפנים? הקאות?
לא. למה שיהיו?
אני מנסה להסביר... -אני רק יכול לומר לך שהכיתה שלי הייתה בסדר
עד שאת הגעת עם הרעיונות האפיקורסיים שלך.
בואו.
ג'ו.
אני לא יודע מה קרה ביום שישי.
אני כן יודע שלא אוכל לעזור אם לא תדברי איתי.
לא אכעס.
בואו תיכנסו.
כן, כן. אני מבין. אם זה מה שאת צריכה לעשות...
בואו.
את תהיי בסדר.
נתראה אחר כך.
הם סיפרו לך מה קרה?
כמובן. ג'ו הייתה נסערת מאוד.
ניסיתי להגיד לך.
ילדים צריכים ודאות. לא רעיונות חדשניים.
הם יהיו בסדר.
אפילו ההורים שלהם פוחדים.
הם חושבים שהילדים יכולים לחוש בנוכחות.
נוכחות? אני מקווה שהעמדת אותם על טעותם.
מתיו, אין תועלת במתן הכשר לסיפורים משוגעים שנרקחים במסבאה.
אז לא שמעת?
הדייגים הותקפו בסירות שלהם הבוקר. הרשתות נקרעו לגזרים.
נעמי! לכי הביתה! אסור לך להיכנס היום.
מתיו. -אני לא מוכן לקבל אותה. היא צרה צרורה.
נעמי. נעמי, חכי.
היא חייבת להיות כאן. היא איבדה את אחותה.
זה בית הספר שלי. אני מצטער.
הייתי טיפשה כל כך.
לא.
חשבתי שזה ירגיע אותם.
ואז הם יבינו שלנחש שלהם יש אולי הסבר רציונלי.
את באמת מאמינה שיש שם יצור חי?
כן, אני חושבת שכן.
אני יכול לשאול אותך שאלה אישית?
הוא מופיע בחלומות שלך?
תיארתי לעצמי.
אתה חושב שזה רק בראש שלי?
אני חושב שאת אבלה.
אלה תיאוריות של חלוצים כמו דרווין ולייל.
ואנשים מקומיים רואים את היצור הזה
כבר יותר מ-200 שנה. -טוב מאוד.
כן.
הנה זה.
מה? -הלהט שלך.
אז אתה כן מאמין לי?
לא משנה מה אני חושב.
ברור לי שלא תמצאי את האמת בלי מאבק.
את צריכה להאמין בעצמך ולחזור לעבודה.
ויל.
מה שלומך? מה שלום ג'ו?
אני מקווה שאני לא מפריע.
לא, בכלל לא. רוצה להיכנס?
סירה? איזה מין סירה? -כמה זה רחוק?
חברנו לוק גארט בא לבקר מלונדון. בוא תכיר אותו.
לא, אני... מחכים לי לארוחת הערב.
רק רציתי לראות אם את בסדר.
הילדים סיפרו לי על מה שקרה בבית הספר.
תודה. אני בסדר גמור. אבל מה שלום ג'ו?
היא... -קורה? אנחנו זקוקים לך.
אני מפריע לך. אולי נוכל לדבר מחר?
כן. להתראות.
חכה.
מי זה היה?
ויל רנסום.
זה הכומר עב הצוואר?
מובן שאתה רוצה להבין מה קרה.
אני לא מנסה לטעון... -לא, זו הייתה טעות שלי. הבהלתי אותם.
את לא התחלת את כל זה.
לא עצמתי עין בלילה מהמחשבה שזו כן אני.
לפעמים מחשבות ליליות משקרות לנו.
כן.
סטלה חשבה שאולי יהיה לך רעיון איך נוכל לעזור לג'ו.
זה מוזר כל כך, קורה.
היא לא יכולה לדבר.
מה?
היא פוחדת.
ידידי לוק הוא רופא. הוא יוכל לבוא לדבר עם ג'ו.
תודה. כן. זה יכול לעזור מאוד.
טוב, אני מניח שאת צריכה לחזור לאורח שלך.
כן.
יצאת בלי מעיל.
תודה.
להתראות.
להת'.
משקה?
מרתה מספרת שהבקבוק הזה שמור ליום הולדת בשבת.
למה לא אמרת לי?
מי אוהב ימי הולדת? -כולם אוהבים ימי הולדת, מסיבות...
אף פעם לא חגגתי במסיבה.
אני לא מאמין לך.
מייקל ערך מסיבות.
אנשים שותים, מתרברבים. הוא התרברב בי, כמובן.
אז הגיע הזמן שתהיה מסיבה לכבודך.
בשבת הקרובה אני עורך מסיבה לכבוד יום הולדתך.
ויל מודאג מאוד בגלל ג'ו.
אמרתי שתבדוק אותה. אני מקווה שלא אכפת לך.
ברור שלא. אוכל לנסות היפנוזה.
אתה רוצה להפנט את ג'ו? זה לא מסוכן?
לא. אני עוקב אחרי העבודה של רופא אוסטרי אחד.
הוא נוקט גישה רפואית.
הוא פשוט מאפשר למטופל להיכנס לתת המודע שלו.
חושף את פחדיו העמוקים ביותר, תשוקות נסתרות וכו'.
אין בזה סכנה?
שום סכנה. אני יכול להראות לך.
אתה בטוח שאתה רוצה לנבור בתוך הראש שלי?
זו רק מחשבה.
אז מה אני צריכה לעשות?
כלום, בעצם. רק שכבי במקומך.
כעת...
ייתכן שלא אצליח.
זה היופי בהיפנוזה. את לא צריכה לנסות.
רק לשמוע בקולי.
אני סומכת עליך.
נשימות עמוקות וסדירות.
תני לעצמך להרפות.
הגפיים שלך כבדות.
תרפי.
שחררי את הפחדים שלך.
היכנעי לתשוקות שלך.
כשאמרתי לחזור לעבודה, לא התכוונתי אליי.
מה המרחק לשם?
יהיו כאן דברים שלא ראו אור יום אלפי,
אולי מיליוני שנים.
את יודעת, אם אין בזה זרימה של דם, העניין שלי דועך קמעה.
בעבר שלחו לי מאובנים בדואר.
הצבתי אותם בארון תצוגה עם תווית יפה.
את נראית שונה מאוד מהאישה שפגשתי בבית הגדול ההוא.
לוק.
מה זה?
זה נראה כמו החוליה שאנינג מצאה בדורסט.
מה קרה כאן?
הוא קרע את הרשתות לגזרים.
כמעט הפיל את האנשים מהסירות. -מה?
יכול היה להרוג את כולם. -היה משהו במים?
ראיתם אותו? איך הוא נראה?
אולי את תגידי לנו. נראה שאת יודעת הכול עליו.
מה? לא, אני...
לקטנה שלי יש סיוטים מאז שביקרת בכיתה שלה.
גב' סיבורן ניסתה לעזור.
אני מצטערת אם הבהלתי אותם.
הבהלת אותם? מה עשית להם? -בואי נלך.
אנחנו לא יודעים למה באת לכאן, ולא אכפת לנו.
אבל אם את עושה משהו, מה שלא יהיה, בבקשה, תפסיקי.
אבא?
ראית את אבא שלי? -כן, הוא יצא לפני רגע.
בעצם, אני רוצה בירה.
בסדר.
נעמי. -סמואל.
שמעת על הרשתות?
כן.
קדימה, שתי. שתי.
אביא לנו עוד אחת.
זה בסדר. אני כאן.
אתה מכאיב לי. -בואי.
אתה מכאיב לי.
לא. -בואי.
תפסיק. זה חטא.
חשבתי שאת מופקרת, כמו אחותך.
סלח לי, אבי. סלח לי.
זה הנחש. עושה את עבודת השטן.
התפלל על נשמותינו, אבי.
אין די בתפילה.
קורה. אני כל כך שמחה שבאת.
שלום, מרתה. -שלום.
סטלה, זה לוק גארט.
לוק, סטלה רנסום.
ד"ר גארט, כמה נפלא לפגוש אותך.
בואו תיכנסו.
בבקשה, סלחו לי על הבלגן.
אני נלחמת לעמוד בקצב של עבודות הבית.
ויל בחדר העבודה שלו?
בביקור אצל אחד מחברי הקהילה, לצערי. הוא יצטער שהחמיץ אותך.
שלום.
בואו כולכם לבית של קורה בשבת.
זה יום הולדתה. אני עורך לה מסיבה.
נשמח לבוא.
תוכלי להכין לנו תה?
מה שלומה?
שותקת.
זה מייאש מאוד.
ילדה מסכנה. היא הפחידה את עצמה.
שבו, בבקשה.
מה דעתך, ד"ר גארט?
שמעת על התת-מודע?
לא.
אלה המחשבות והפחדים הפנימיים שלנו.
אין לנו שליטה בהם, אבל הם יכולים להשפיע עלינו ועל התנהגותנו.
זה נשמע מפחיד. כך פשוט עובד המוח, אני מבטיח לך.
הייתי רוצה להכניס את ג'ו למצב של הרפיה,
כדי שהיא תוכל למצוא את אותן מחשבות פנימיות ולספר לנו מה מציק לה.
זה נקרא היפנוזה.
תודה.
ד"ר גארט מציע לנסות שיטה חדשה כדי לעזור לשפר את הרגשתך.
היא נקראת היפנוזה.
בדיוק.
מצוין. נצטרך לארגן את החדר ולהגיף את הווילונות.
את לא חושבת שכדאי לחכות לוויל? לו ג'ו הייתה בתי...
את רוצה לחכות לרשות של גבר?
אני צריכה ללכת להחזיר את פרנקי. אתגנב החוצה.
מצטערת, אני לא מצליחה להיפטר מהשפעת.
בבקשה, אלוהים. הגן על כולנו.
הגן על כולנו. שמור על ביטחוננו.
מתיו.
אני מצטער.
לא ידעתי שאתה...
זו הכנסייה שלך.
מתיו.
אתה נסער. -אני לא נסער.
שב איתי.
שיחות של אדם עם אלוהיו הן עניין שלו בלבד.
אבל רצוי שנשתף את סודותינו זה עם זה. זה יכול לעזור.
אתה כל כך טוב בזה. -במה?
זה. רהיטות הדיבור שלך
גורמת לאנשים להאמין שדבריהם חשובים,
שתתייחס אליהם ברצינות.
אני רק... -אני יודע מה אתה חושב כשאני מדבר.
אתה רואה מישהו שמאמין לסיפורי מעשיות.
לא. זה לא מה שאני חושב. -אתה לא מבין.
אתה לא מסכן את חייך על המים.
הילדים שלך לא בוכים במיטות שלהם
משום שהם מרגישים שמשהו קרב ובא. -הילדים שלי...
מותה של גרייסי היה טרגדיה.
הוא החריד את כולם, אבל אני לא בטוח שיש תועלת
בלהמשיך ולטעון... -דבר. תסביר לי את זה שוב.
תסביר את השריטות על גופה של גרייסי בנקס.
תסביר את המתקפה על הסירות. בתך נעשתה אילמת.
אני רואה בפניך שגם אתה מרגיש את זה.
אתה אמור להראות לציבור איך להישאר מוגנים ע"י אלוהים.
אתה אמור לשמור על ביטחון הציבור.
"על כן לא נירא. יהמו יחמרו מימיו."
הישארי רפויה כל הזמן. מודעת לקולי.
הגפיים שלך כבדות.
ג'ו, הקשיבי לקולי.
קרבי אליי מעט. הראי שאת שומעת את קולי.
ג'ו. תוכלי לומר לי איך...
הנחש.
אני פוחדת. -את מוגנת, ג'ו.
אין סיבה לפחד.
אבל מה שקרה בכיתה העיק עלייך, נכון?
הייתי צריכה לעצור את זה.
את מבינה שלא עשית כל רע?
עשינו את הכישוף.
הבאנו אותו לכאן.
את מה הבאתם לכאן?
זה בסדר. אל תמהרי.
זה היה אמור להיות סוד.
מה היה סוד, ג'ו?
הכישוף.
הכישוף שעשינו.
לוק.
ג'ו, הקשיבי לקולי. אין סיבה לפחד.
כבר מאוחר מדי. נעמי הכניסה אותו.
אני הכנסתי אותו.
הוא...
הוא בתוכנו. -ג'ו.
ג'ו.
תפסיקי.
ג'ו.
מה זה? -ויל. זה ידידי,
ד"ר לוק גארט. -הכומר רנסום...
מה אתה עושה לבתי?
אתה לא מבין. אני עוזר לה.
אשתך נתנה את הסכמתה ל... -ויל, הוא ידיד.
ידיד של קורה. עזוב אותו. -זה הבית שלי. איך אתה מעז?
אתה טועה. עזוב אותו. מיד.
אני מבטיח לך שזה הליך רפואי שמבוסס על מחקרים רבים.
שאלת אם אוכל לעזור.
אבא...
אני בסדר.
אנחנו נלך.
קורה, אל תלכו. זו רק אי הבנה.
תודה, סטלה.
אני מצטער.
נפצעת? -אני בסדר.
אני מצטערת כל כך.
אני לא מאמינה שהוא הגיב כך.
זה עבד. היא חזרה לדבר.
תן ללהבות לגרש את החושך.
הגן עלינו מפני חטא.
כן. תדליק את האש.
אני זקוקה ליין.
מה קרה?
ויל הגיע הביתה ולא היה מרוצה. נאמר כך.
הוא תקף אותי. -מה?
אף אחד לא תקף אף אחד. הוא נכנס,
ראה את לוק רוכן מעל ג'ו והגיב בצורה מוגזמת.
כנראה הוא פחד לשלומה. הסברת לו את זה?
התנצלת? -סטלה ואני היינו שם.
ראיתי אנשים מהופנטים. זה נראה מוזר. זה אכן מוזר.
זו הייתה היפנוזה. והיא עבדה.
אל תלכי. תישארי איתנו. -אני צריכה לסיים את זה.
למי את כותבת? -ספנסר.
אנחנו מנסים לעזור למטופל שלך, נב, ולשכניו, אם אתה חייב לדעת.
פרנקי, מה שלומך? איך עבר עליך היום?
טוב לי כאן הרבה יותר מאשר בלונדון.
אני רוצה להישאר כאן לתמיד.
אם כך, נראה שאנחנו תקועות כאן זמן ארוך יותר, מרתה.
בוא, אתה. אתה מסריח כמו עז.
לא נכון. -כן נכון.
מעולם לא יצא שום דבר טוב מעזיבת לונדון, קורה.
גם את כועסת עליי?
היה אכפת לך אם כן?
את יודעת שכן.
זה מתסכל כל כך. אני לא מנסה להכעיס אנשים.
את צריכה להתנצל בפני ויל.
אי אפשר לצפות שאתנצל בכל פעם שאני עושה משהו
בלי רשותו המפורשת של גבר.
את צריכה להתנצל רק כשאת עושה משהו רע.
הלוואי שזה היה נכון.
אם את בטוחה שלא עשית כל רע, למה את מוטרדת כל כך?
לכי לישון.
לא רציתי להעיר את הבית.
יש תיבת מכתבים.
רציתי שתקבל אותו בפרטיות.
מרתה אמרה לי שאני צריכה להתנצל.
והתנצלת?
לא.
אינני יכולה להתנצל כשאני חושבת שלא עשיתי כל רע.
אני קצר רוח לקרוא אותו.
אתה לועג לי?
לא, זה בדיוק מה שהייתי מצפה ממך.
קורה...
קורה!
ביקשת שאעזור.
לא בביצוע ניסויים עליה. -סטלה נתנה את הסכמתה.
מה? להחזיר את הכול ולהפחיד אותה?
אתה לא יודע על זה כלום.
אני יודע מספיק.
אתה כועס משום שלא ביקשתי את רשותך, שלא קיבלתי את דעתך.
למה שתבקשי כשאת עם ד"ר גארט?
את דעתו את לא מתקשה לקבל.
אני לא חושבת שיש לך זכות לכעוס עליי כל כך.
זה כנראה נכון.
אז למה אתה כועס?
תרגום: גלית אקסלרד