Bare rolig. Michael kan ikke længere gøre dig fortræd.
BYGGER PÅ SARAH PERRYS ROMAN
Din families tab gør mig ondt.
- Sig til, hvis I mangler noget. - Tak.
Det gør mig meget ondt.
Det gør mig ondt.
Er det tid til at tage hjem?
Aldwinter. Stella sagde, at der er et hus til leje.
Hvad?
Cora, du så en pige, der lå død i sin søsters arme.
- Hvorfor vil du tilbage? - Jeg vil vide, hvad der er derude.
- Og du vil gerne blive i Essex, ikke? - Nej, jeg hader frisk luft.
Det kunne være sjovt at prøve at bo ude på landet.
Jeg kan tage hjem og hente dine ting.
Og købe flere Sherlock-bøger.
Jeg skal have penge til togbilletten.
Naturligvis. Og hvis der bliver andre udgifter,
- skal jeg gerne... - Jeg kan klare mig selv.
Tag med tilbage til London.
Beklager, Luke. Det kan jeg ikke.
Du er i chok.
Hjemme i London bliver du hurtigt dig selv igen.
- Jeg er mig selv nu. - Nej, tro mig. Jeg har set den slags før.
- Den slags? Hvad... - Ja.
Kvindelig ængstelse. Trangen til at vende tilbage til traumet.
- Jeg vil hjælpe. - Hvad mener du?
Jeg kan tale med folk og give dem en rationel forklaring.
Skal de høre din plesiosaurus-teori? Nu?
Cora, en ung pige er død.
- Jeg synes... - At jeg skal opgive mine idéer?
Det gør du da ikke.
- Jeg er uddannet læge. - Og jeg er ikke din patient.
Skriver du?
Selvfølgelig gør jeg det.
- Til togstationen. - Javel.
Det er lille.
Det er større end pubben. Du får eget værelse.
Det har jeg også i London.
Er den god?
Vil du anbefale den?
Ja, det vil jeg.
Hør bare her.
"Alt fast og solidt fordufter. Alt helligt bliver klædt af."
Shakespeare?
Karl Marx.
Det Kommunistiske Manifest.
Hvordan er du blevet så... yderliggående?
Jeg blev født i Bethnal Green.
Når man er omgivet af forfald, søger man nye idéer.
Hvordan klarer Cora at have en brændende socialist i hjemmet?
Hun og jeg er ikke så forskellige.
- I hendes store hus i byen. - Det fulgte med hendes mand.
- Ligesom hendes smykker? - Hun har foræret dem væk.
- Så I to er tæt knyttede? - Det kan man godt sige.
- Betror hun sig til dig? - Nogle gange.
Om kærlighed?
Altså, jeg mener...
- Tror du... - Tror du, hun bliver længe i Essex?
Det ved jeg ikke.
Fra nu af gør Cora, hvad hun har lyst til.
- Gør hun det? - Som De sikkert også gør, dr. Garrett.
Hvor har du fundet hende?
Lige udenfor. Må jeg beholde hende?
Indtil vi finder ud af, hvis hun er.
- Hvad så du ellers? - En masse mennesker i sort tøj.
- Henry. - Har De hørt, hvad folk siger?
Nej.
At Gracie blev taget på grund af sine synder.
Nej, Henry. Nej, hun druknede. Er du med?
Det var en tragisk ulykke.
Gud tager sig af hende nu.
Ligesom vi må tage os af Naomi.
Hvad kan jeg gøre?
Skal jeg synge for dig?
- Lad mig synge for dig. - Godt.
I den gamle skov er der en sal
Paradisets klokker hørte jeg der
I lilla og sort er klædt Den højenloftshal
I den sal står der en seng
Paradisets klokker hørte jeg der
Med lagner så røde Er den behængt
Under sengen løber der...
Undskyld.
I den ene løber vand
Hvorfor i alverden er hun her stadig?
I den anden løber blod
I den ene løber vand I den anden løber blod...
Mrs. Seaborne.
- Cora. - Jeg kom blot for at vise den sidste ære.
Jeg er ked af det, hvis jeg sårede nogen.
Stella og jeg... Vi troede ikke, du kom tilbage.
Jeg troede, jeg kunne hjælpe. Være fornuftens stemme.
- Hvordan? - Jeg kan forklare tingene.
Nej, du leder efter din slange.
Jeg må hellere gå. Frankie er ved at pakke ud.
Jeg følger dig tilbage.
Jeg vil ikke skabe problemer, Will.
Men du vil undersøge tingene. Stille spørgsmål.
Det vil jeg gerne.
Folk er bange. Du må være forsigtig.
Naturligvis.
Men Stella bliver glad for at se dig.
- Kigger du forbi, når I er på plads? - Meget gerne.
Jeg håber ikke, du er imod, at jeg er her.
Altså, du prøver jo at forstå sagen. Du prøver at afdække sandheden.
Det bakker jeg op om.
Er tyendet stadig vågne til at tage imod dig?
Jeg er tyendet.
- Naturligvis. Hvor er jeg dum. - Jeg driller bare, Spencer.
Maureen, hvad er der?
En eksplosion på våbenfabrikken. En af de sårede har vist en rift i hjertesækken.
- Er han ung? - Ja. Og stærk og rask.
- Så kom. - På den igen.
Må jeg bede Dem om noget?
Han skal nok klare sig. Der er jo næsten intet blod.
Jeg tror, der er en rift i sækken om din brors hjerte.
Han bløder...
...inde i kroppen. Meget kraftigt.
Vi må straks operere.
På hjertet? Er det sikkert?
For at være helt ærlig gik det galt, sidst jeg prøvede.
Men én skal være den første, og uden operationen dør din bror.
Det er hans eneste håb.
Forbered masken.
Vent udenfor. Min ven kan sidde hos Dem.
Vær sød at gøre Deres bedste.
Kom.
Smukt.
Er der nogen, jeg skal give besked? Noget familie?
Nev og jeg kom hertil fra Indien sidste år.
Vi kender ikke nogen her.
Hvorfor kom I til London?
Vi kom hertil med en britisk familie.
Jeg var deres ayah, og Nev deres huslærer.
Men de ombestemte sig, da vi ankom.
De fyrede os.
Det gør mig ondt.
Saks.
Klemme.
Er du klar?
Nål.
Gaze.
Saks.
Såret er lukket... indtil videre. Lad os lukke til.
Vi må vente på, at han vågner.
Det må være gået op igen.
Giv ham tid.
Han vågner.
Luke.
Det er gået rigtig fint. Alt er i orden. Bare tag det roligt.
Hej, Nev.
Jeg var lige ved St. Paul's...
...og undrede mig over... hvordan kuplen holdes oppe.
I må have mig undskyldt. Jeg må finde mr. Garrett.
Luke?
Luke. Hvad laver du?
Jeg troede, jeg kunne... Jeg har aldrig vidst det.
Jeg tvivlede ikke på det et øjeblik.
Kom ind.
- Jeg tog de her med. - Tak.
Jeg beklager, hvis jeg trængte mig på i går. Jeg ville blot kondolere.
Jeg har lejet nabohuset, så hvis jeg på nogen måde kan hjælpe...
Deres tab gør mig meget ondt.
Min mand døde for nylig, men...
...at miste en datter...
De har ret. Det er unaturligt.
- Tror De, der er noget derude? - Jeg tror hellere, De må gå.
Den høne, Deres søn har fundet... Det er gamle Cracknells.
- Ude ved mosen. - Tak.
- Goddag, mrs. Seaborne. - Goddag.
- Hvad vil De Cracknell? - Vi har hans høne.
- Pas på. - Hvad mener De?
- Han går ikke i kirke. - Vi går heller ikke i kirke.
Goddag.
Mr. Cracknell?
De slangeelskende tilflyttere.
Og det er min høne.
Undskyld. Jeg håber ikke, De troede, den var blevet stjålet.
Af et udyr?
Tror De, at der er noget derude?
For mig handler det ikke om tro.
- Ind i buret. - Har De beviser?
Jeg mener, at hvis man ikke tror på Gud, kan man heller ikke tro på Djævelen.
Hvad tror De, der skete med Gracie Banks?
Der dør nogen i mosen hvert eneste år.
De bliver snydt af tidevandet.
Har De set noget usædvanligt? Et dyr fra havet?
Ikke endnu. Ål og sæler.
Men ikke noget uhyre.
Undskyld, mr. Cracknell.
Hvad hedder de?
Gog og Magog.
Bare min lille vittighed.
Vil du fodre dem?
Værsgo.
- Tak. - Ingen årsag.
Må jeg fortælle Dem noget, fader?
Naturligvis.
Jeg så slangen.
Er du sikker?
Nu ser jeg den også om natten.
I skyggerne, som om den venter på mig.
- Nej, Naomi. - Det gør jeg.
- Jeg kan mærke den. - Det er kun...
...om natten, at vi lader frygten styre os.
- Goddag, Stella. - Goddag.
Goddag.
Dejligt at se Dem.
Hvordan har I det? Hvordan har børnene det?
Stadig lidt anspændte.
Kom indenfor.
Cora. Frankie.
Hvad laver du?
- Naturfag. Det er så kedeligt. - I det mindste får du lov til det.
Har piger ikke naturfag?
Det har vi jo alle brug for for at kunne forstå verden.
Vil De forelæse for os? Fortælle os, hvorfor De er her?
Det vil jeg meget gerne. Jeg kan tage mine fossiler med.
- Hvis du synes, det er en god idé. - Ja, hvorfor ikke?
- Jeg beder Will om at arrangere det. - Hvor er Will for resten?
- I sit arbejdsværelse. - Jeg går ind og hilser på ham.
Mrs. Seaborne.
Cora. Jeg...
Jeg havde ikke troet, at en sognepræst på landet var så belæst.
Hvor er du dog fantasiforladt.
Hvad laver du her, Will?
Hvad mener du?
En mand som dig herude ved mosen.
Jeg kunne spørge dig om det samme.
Se, hvad jeg fandt på min morgentur.
Jeg opfattede dig ikke som samler.
Du inspirerede mig til at kigge ned såvel som op.
Hvad er det? Har du et bud?
Det er en form for hummer.
Hoploparia eller... Hvor fandt du den?
Oppe ved klipperne ved St. Osyth. Jeg kan vise dig stedet en dag.
Tak.
Behold den.
Jeg kommer ud om et øjeblik.
Hvad er det for en?
Mærkelig farve, ikke?
Vi deler vores skat.
Er det i orden?
Naturligvis.
Den fandt jeg ved Themsen.
Er det rigtigt? Det er nok den, jeg bedst kan lide.
- Hvornår kommer Martha tilbage? - Snart, håber jeg.
"Mr. Luke Garrett har udført
- den første operation på en hjertesæk..." -Vi ved det godt.
"...på Borough Hospital i London.
Mr. Garretts livreddende, nogle af os vil endda sige mirakuløse..."
- Mirakuløse? - Klap nu i, Garrett.
"...kirurgiske indgreb bør ikke undervurderes.
Det kan rykke grænserne for ikke bare lægevidenskaben..."
Hvad laver du her? Ikke, at det ikke er dejligt at se dig.
Nok har dr. Garrett udført et mirakel, og måske er han endda selveste Jesus,
men vis mig den patient, der kan komme sig uden god mad.
Jeg går med dig.
Mr. Garrett tager al æren. Det tilfalder mig at runde af.
"Det er et førsteklasses bidrag til..."
"For det var hende, der let arbejdede ved..."
Du ser meget mere frisk ud.
Tak, hr. doktor.
Det er mr. Garrett, du bør takke, hvis du nogensinde ser ham igen.
Må jeg lige tage et kig på såret?
- Tak. - Jeg skulle alligevel bage.
Det er pænt af dig.
Min bror blev syg, da jeg var på din alder. Det er hårdt.
Var dine forældre der heller ikke?
Det er fint. Det er længe siden nu. Ti år.
- Har din bror det godt nu? - Nej. Plettyfus. Han blev aldrig...
Det gør mig ondt.
På mange måder er jeg heldig. Nu har jeg et godt arbejde og et hjem.
Man skulle tro, han var lidt gladere for tanken om at skulle hjem.
Når du gav ham en lang liste med medicin og krævede, at han holdt fri i en måned?
- Mindst. - Hvordan skal de så betale husleje?
Tror du, de bliver sat på gaden?
Nej. Han pakker da krudt igen allerede mandag morgen.
Nej, Martha. Det vil bringe hans bedring i fare.
Det skal han have at vide.
At han ikke kan vinde? Skal jeg fortælle ham det, eller vil du?
Hvis jeg spillede mine kort rigtigt,
kunne jeg nok få en mindre politisk rolle og diskutere juridiske ligegyldigheder.
Men egentlig så... Jeg vil hellere bruge min tid på...
...at føre Cracknell tilbage til den Gud, der aldrig har forladt ham.
Eller...
Egentlig jagtede jeg et formål, ikke bedrifter.
Kan du se forskellen?
Og desuden...
...har jeg en ligeværdig i Stella.
Det var heromkring.
Der var vist et jordskred under jordskælvet.
Ja, hele området blev hårdt ramt.
- Jeg vender tilbage med værktøj. - Hvad håber du på at finde?
Et håndgribeligt bånd til fortiden.
Til de skabninger, der gik forud for os.
Til det, du tror er derude.
Måske.
Men hvordan kan et dødt fossil bevise eksistensen af et levende?
Det kan det heller ikke. Men det kan give os fingerpeg. Spor.
Tror du virkelig på det?
Det mener jeg.
Jeg er ikke sikker på forskellen mellem at mene og at tro.
Den kan du måske lære mig om en dag.
Jeg troede, du foretrak beviser frem for formodninger.
Videnskab kræver drømme, ligesom din teologi gør.
At vove at kaste sig ud i det ukendte. Fra uvidenhed til forståelse.
Tro.
Tror du på slangen?
Det ved jeg ikke, Frankie.
Jeg er ikke sikker på, at vi har alle svarene.
- Men sig ikke det til min mand. - Jeg kan godt holde på hemmeligheder.
Det kan jeg også.
De har samlet østers.
Det gjorde jeg selv som barn.
- Jeg troede, du var vokset op i byen. - Jeg boede ved kysten, til jeg var 16.
Min far tog mig med til London, så jeg kunne møde min mand.
Du må savne ham meget.
Det første, du ville se i mit hus, er en...
...en japansk kintsugivase.
Det er lertøj, der er blevet knust og samlet igen med guld. Den er smuk.
Jeg fik den af Michael, da vi mødte hinanden.
Han sagde, at han ville knække mig og reparere mig med guld.
Gjorde han dig fortræd?
Se.
Det er ikke som Knightsbridge, vel?
- Goddag. Tak, fordi De kom. - Ingen årsag.
Rart at se dig.
- Hvordan har patienten det? - Bedre.
Jeg renser såret hver dag, som De sagde.
Nogen smerter?
- Kun når jeg trækker vejret. - Udmærket.
Tak.
Laudanum. Du skal ikke betale for det.
Tak.
Hvis du lover, at du ikke tager på arbejde.
Jeg har allerede mistet mit job.
Hvordan klarer I jer?
Vi overlever.
Jeg betaler jeres husleje, mens du kommer dig.
Du har leveret et vigtigt bidrag til lægekunsten.
- Det er det mindste, vi kan gøre. - De reddede min brors liv.
Jeg insisterer.
Vi vil ikke have almisser. Nev og jeg er vant til at løse vores egne problemer.
- Ja. Opfat det som et lån, indtil I... - Indtil hvad?
Vi er fanget i slummen og laver tændstikæsker og krudt.
- Kan du ikke se det? - Jo.
- Det er derfor, jeg blev socialist. - Ballademagere.
Nogle gange må man lave ballade for at opnå forandringer.
Så er det på plads. Laudanum bør hjælpe mod smerterne.
Endnu en gang tak, hr. doktor.
Tag med til et møde. Du er meget velkommen.
Hav det godt.
Jeg har brug for din hjælp, Spencer. Hjælp mig med at skabe forandring.
Hvad kan jeg gøre?
Du kan tale med Charles Ambrose. Han tager mig aldrig alvorligt.
- Hvad skulle jeg sige? - Folk har brug for rene, billige boliger.
Vi må overtale Ambrose til at fremlægge et lovforslag om sociale boliger.
Jeg kan vel skrive til ham om det, jeg har set.
Lad mig skrive et udkast, så du får alt med.
Vi kan også mødes til frokost og skrive det sammen.
Kære mr. Ambrose. Jeg håber, De tilgiver, at jeg skriver til Dem.
Jeg havde for nylig mulighed for at se på boligforholdene i deres valgkreds.
Nu hvor vi nærmer os det 20. århundrede, tror jeg, det er tid til forandring.
VIRKELIG GENSTAND
OPLEVET GENSTAND TILTAGENDE VARM LUFT
VIRKELIG GENSTAND KOLD LUFT
Colchester station!
Martha.
Hvad laver du her?
Det er da også rart at se dig. Jeg var på biblioteket i byen.
- Hvor er Frankie? - Hos Stella.
Lad mig tage den. Jeg har så meget at fortælle dig.
- Det har jeg også. - Du skal se vores hus.
Det er det der.
Det er nydeligt.
Det er Will.
Rolig.
Goddag, Cora.
Jeg har lige været på biblioteket. Det var ikke en luftspejling. Det hedder...
- Et fatamorgana. - Hvor ved du det fra?
Det stod i en af mine bøger. Angelucci så et i Messinastrædet.
Se. Når den rette type kold og varm luft mødes, brydes lyset,
så ting i vandet fremstår forvrængede.
- Jeg viser mig selv rundt. - Bare giv mig et øjeblik.
Videnskabens vidundere.
Og dog går det mig på.
Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Vi to tror, at vi ser en båd, der svæver gennem luften.
Og Naomi tror, hun ser en slange i vandet.
Jeg ved det ikke.
Hvad mener Stella?
Jeg har ikke sagt noget.
Jeg må hellere gå ind og blive forliget med Martha.
Cora.
Tror du, der foregår noget mystisk her?
Nej da.
- Matthew. - Barrikaderne er færdige.
- Jeg iværksætter en nattevagt. - Hvad? Matthew.
Bål på stranden. Jeg tager tjansen i nat. Så går det på omgang.
Hvis jeg ser den...
Så går du løs på den med en knortekæp?
- Tvinger den til jorden? - Jeg løber hjem og slår alarm i landsbyen.
Forstår du det ikke? Børnene og alle vi andre har brug for tryghed.
Ja.
- Måske har de bare brug for klar besked. - Hvad mener du?
Min ven, mrs. Seaborne, er naturalist.
Hun har tilbudt at komme og tale med børnene på skolen.
- Aha. - Du vil vel tage godt imod hende.
- Hvad vil du have mig til? - At samle sognerådet.
Ikke tale om. Et møde vil bare forstærke folks frygt.
Så gør det på din måde. Og luk Djævelen indenfor.
Frankie. Ti minutter.
Ja.
"Jeg søgte Herren, og han svarede mig.
Han befriede mig for al min frygt."
Hvad er du bange for?
Ikke noget.
Undskyld. Jeg ville ikke vække dig.
Cora har sine fossiler med.
Hvad er der sket?
En måge fløj ind i huset i nat.
Det er altså et tegn.
- Tag det roligt. - Slangen kommer efter mig.
Cora forklarer det hele.
Begravet i mudderet overalt omkring os ligger der rester af ældgamle væsener.
Væsener, som Gud anbragte på Jorden for tusinder af år siden.
Jeg mener, det er dyr, der med tiden har udviklet sig.
Vil det sige, at folk om tusindvis af år
- finder resterne af slangen? - Dumt spørgsmål. Ti stille.
Nej, det er et godt spørgsmål.
Så den kan godt være virkelig?
Ja. Hvis det er et levende fossil.
Et levende fossil? Hvorfor har jeg så aldrig hørt om dem?
Det ved jeg ikke.
Det er en velkendt teori, at nogle dyr kan have omgået evolutionen.
Så der er en slange?
Fald til ro, børn.
- Det siger mrs. Seaborne ikke. - Nej, jeg siger bare, at...
Er der en slange eller ej?
Bare fortæl mig sandheden.
Det er det, jeg vil finde ud af.
Sandheden er, at jeg ærligt talt ikke ved det.
Slangen kommer efter os.
- Slangen kommer efter os. - Nej, det er ikke det, jeg mener.
- Slangen kommer! - Det er ikke det, jeg mener.
- Jacob, Mark, hold så op! - Slange!
- Er du bange? - Fald til ro. Nu har I moret jer nok.
Så er det nok, børn!
Hold så op! Klap i!
- Naomi. - Naomi, tag dig sam...
Det var hende, der gjorde det.
- Det var hende, der gjorde det. - Ruth, sæt dig ned!
Det var hende, der gjorde det.
Elizabeth. Hvad laver du? Sæt dig ned!
- Det var hende, der gjorde det. - Mark. Hvad laver du?
- Hun gør mig fortræd! - Hun gør mig fortræd.
Sæt jer ned!
Jo. Lad nu være.
Du skal ikke tage del i det. Jeg beder dig.
John, løb efter din søster.
Naomi? Naomi.
Naomi.
Kom nu, Naomi!
Frankie?
Jo?
Tekster af: Eskil Hein