To nic. Michael už ti nemůže ublížit.
PODLE ROMÁNU OD SARAH PERRY
Nestvůra z Essexu
Upřímnou soustrast.
- S čímkoli se na nás obraťte. - Díky.
Upřímnou soustrast.
Pojedeme domů?
Do Aldwinteru. Stella mi řekla o domku k pronájmu.
Cože?
Coro, viděla jsi tam vyplavené tělo dívky v náručí její sestry.
- Proč se chceš vracet? - Musím vědět, co tam venku je.
A ty chceš v Essexu zůstat, že?
Ne, čerstvý vzduch nesnáším.
Může to být zábava, žít chvíli na venkově.
Můžu zajet domů pro tvoje věci.
A koupit dalšího Sherlocka.
Potřebuju peníze na vlak.
Jistě. A kdybys měla další výdaje,
- ráda je… - Postarám se o sebe.
Pojeďte zpět do Londýna.
Je mi líto, Luku. Nemůžu.
Jste v šoku.
Až se vrátíme do města, zase budete ve své kůži.
- To jsem teď. - Ne. Věřte mi, tohle už jsem viděl.
- Tohle? Co… - Ano.
Ženu trpící úzkostmi, co chce zpět na místo traumatu.
- Chci tam pomoct. - Jak?
Můžu těm lidem nabídnout rozumné vysvětlení.
Řeknete jim o plesiosaurovi? Teď?
Coro, zemřela tam dívka.
- Myslím, že… - Co? Že se mám vzdát svých názorů?
Vy to taky neděláte.
- Jsem lékař. - A já nejsem vaše pacientka.
Budete mi psát?
Samozřejmě.
- Na nádraží. - Jak si přejete.
Je to tu malé.
Větší než v hostinci. Tady můžeš mít vlastní pokoj.
Ten mám v Londýně.
Je to dobré?
Doporučila byste to?
Ano.
Poslouchejte.
„Všechny jistoty se mění v páru. Vše posvátné je znesvěcováno.“
Shakespeare?
Karl Marx.
Komunistický manifest, předpokládám.
Čím to, že jste taková… revolucionářka?
Pocházím z Bethnal Greenu.
Když je kolem vás všechno v troskách, hledáte nové myšlenky.
A jak zvládá Cora žít vedle zapálené socialistky?
My dvě se až tak nelišíme.
V tom honosném městském domě.
Ten přišel s manželem.
- Spolu s jejími šperky? - Všechny je rozdala.
Takže jste si blízké?
Ano, dá se to tak říct.
- Svěřuje se vám? - Občas.
I ohledně svých citů?
No… Totiž…
- Myslíte, že… - Myslíte, že bude v Essexu dlouho?
To nevím.
Cora si odteď dělá, co chce.
- Opravdu? - Stejně jako vy, pane Garrette.
Kde jsi ji našel?
Hned před domem. Můžu si ji nechat?
Než najdeme majitele.
Co ještě jsi viděl?
Spoustu lidí v černém.
- Henry. - Slyšel jste, co říkají?
Ne.
Gracie umřela pro svoje hříchy.
Ne, Henry, to ne. Ne, utopila se. Jasné?
Byla to nehoda. Tragická nehoda.
Teď se o ni postará Bůh.
Tak jako se my musíme starat o Naomi.
Jak můžu pomoct?
Mám ti zazpívat?
- Zazpívám ti. - Dobře.
Uprostřed hájů nalézt můžeš sál.
Hlas zvonů z ráje už krajinou zní.
Ten sál halí purpur a pochmurný šál.
V tom sálu lůžko uvidíš stát.
Hlas zvonů z ráje už krajinou zní.
A to lůžko pokrývá rudý šarlat.
Pod lůžkem protéká…
Promiňte.
Způli to voda je…
Co tady ještě dělá?
…a způli krev.
Způli to voda je a způli krev.
Paní Seabornová.
- Coro. - Chtěla jsem jen vyjádřit účast.
Mrzí mě, že jsem je rozčílila.
Se Stellou jsme předpokládali, že už se nevrátíte.
Chtěla jsem pomoct. Být hlasem rozumu.
- Jak? - Mohla bych to dění vysvětlit.
Ne, přijela jste kvůli hadovi.
Už půjdu. Frankie vybaluje.
Doprovodím vás.
Nechci dělat potíže.
Ale chcete to tu zkoumat. Vyptávat se.
Ráda bych.
Lidé mají strach. Musíte být opatrná.
Ano, jistě.
Ale Stella vás ráda uvidí.
- Přijdete, až se zabydlíte? - Moc ráda.
Snad vám nevadí, že jsem přijela.
No, chcete věci chápat. Dobrat se pravdy.
To schvaluji.
Bude služebná ještě vzhůru, aby pomohla?
Já jsem ta služebná.
- Jistě. Já hlupák. Jsem… - Jen vás škádlím.
- Maureen? Copak? - Výbuch ve zbrojovce.
Jeden z raněných má asi trhlinu osrdečníku.
- Mladý? - Ano. A silný a zdravý.
Tak jdeme.
Je to tu zase.
Můžu požádat o laskavost?
Bude v pořádku, pane doktore. Podívejte, téměř nekrvácí.
Myslím, že váš bratr má trhlinu v obalu kolem srdce.
Krvácí.
Vnitřně. Velmi rychle.
Musíme okamžitě operovat.
Jeho srdce? Je to bezpečné?
Budu upřímný. Posledně se mi ta operace nepodařila.
Ale v medicíně je vždy něco poprvé a bez zákroku váš bratr do rána zemře.
Jinou naději nemá.
Připravte masku.
Počkejte venku s mou přítelkyní.
Prosím, dělejte, co můžete.
Pojďte.
Nádhera.
Mám ještě někomu říct? Někomu z příbuzných?
S Nevem jsme loni přijeli z Indie.
Nikoho tu neznáme.
Co vás sem přivedlo?
Přijeli jsme s britskou rodinou.
Já u nich dělala chůvu a Nev učitele.
Ale po příjezdu sem změnili názor.
Propustili nás.
To je mi líto.
Nůžky.
Svorky.
Připravený?
Jehlu.
Tampón.
Nůžky.
Rána je čistá. Prozatím. Zašijeme ho.
Musíme počkat, až se probere.
Asi se zas otevřela.
Dej mu čas.
Probírá se.
Luku.
Šlo to dobře. Všechno je v pořádku. Jen klid.
Ahoj, Neve.
Zrovna jsem byl u katedrály sv. Pavla.
Přemýšlel jsem, jak ta kupole drží.
Omluvte mě, musím najít pana Garretta.
Luku?
Luku.
Co to děláš?
Myslel jsem, že to dokážu. Ale jistý jsem si nebyl.
Já o tom nikdy nepochyboval.
Vstupte.
To je pro tebe.
Díky.
Mrzí mě, jestli jsem včera rušila. Jen jsem chtěla vyjádřit účast.
Pronajala jsem si domek vedle, takže ráda s čímkoli pomůžu.
Máte mou nejhlubší soustrast.
Nedávno mi zemřel manžel, ale…
Ztratit dceru…
Máte pravdu. Není to přirozený.
- Podle vás je tu nějaký tvor? - Měla byste jít.
Ta slepice, co váš syn našel, patří starému Cracknellovi.
Žije v mokřadech.
Děkuji.
- Dobré odpoledne. - I vám.
- Co Cracknellovi chcete? - Máme jeho slepici.
Dejte si pozor.
Co tím chcete říct?
Nechodí do kostela.
To ani my.
Dobré odpoledne.
Pan Cracknell?
Naši nově příchozí milovníci hadů.
A to je moje slepice.
Promiňte. Snad jste ji neměl za ukradenou.
Nějakým tvorem?
Vy věříte, že tu nějaký je?
Pro mě to není otázka víry.
- Do kurníku. - Máte důkaz?
Myslím to tak, že kdo nevěří v Boha, nemůže věřit ani v ďábla.
Tak co se stalo Gracie Banksové?
V mokřadech někdo umírá každej rok.
Kdykoli tam někoho zastihne příliv.
Viděl jste tu někdy něco neobvyklého? Mořského tvora?
Ještě ne. Úhoře a tuleně.
Ale nestvůru žádnou.
Pane Cracknelle?
Jak se jmenují?
Gog a Magog.
Takovej můj vtípek.
Chceš je nakrmit?
Prosím.
- Děkuji. - Není zač.
Můžu vám něco říct, otče?
Samozřejmě.
Já toho hada viděla.
Jsi si jistá?
Teď ho vídám i v noci.
Ve stínech. Jako by na mě čekal.
- Ne, Naomi. - Vážně.
Cítím to.
To jen…
V noci se necháváme ovládnout strachem.
- Dobrý den. - I vám.
Dobrý den.
Moc ráda tě vidím.
Jak se vám všem daří? Co děti?
Pořád trochu nesví.
Pojďte dál.
Coro! Frankie!
Copak to děláš?
- Vědu. Je to nuda. - Aspoň vědu dělat smíš.
Dívky snad ne?
Vědu potřebujeme všichni, abychom rozuměli světu.
Můžete nás přijít učit? Říct všem, proč tu jste?
Moc ráda. Můžu přinést svoje zkameněliny.
- Myslíte, že je to dobrý nápad? - Proč ne?
- Požádám Willa, ať to zařídí. - Kde vlastně je?
Ve své pracovně.
Půjdu ho pozdravit.
Paní Seabornová.
Coro. Jsem…
Kdo by řekl, že venkovský farář bude tak sečtělý?
Máte překvapivě malou představivost.
Co tady děláte, Wille?
Co tím myslíte?
No, někdo jako vy tady v mokřadech.
To bych se mohl ptát i já vás.
Podívejte, co jsem našel na ranní procházce.
Sběratele jsem ve vás neviděla.
Inspirovala jste mě, abych se díval i k zemi, nejen k nebi.
Co to je? Tušíte?
Nějaký druh humra.
Hoploparia nebo… Kde jste to našel?
U útesů poblíž Saint Osythu. Můžu vás tam někdy vzít.
Děkuji.
Nechte si to.
Za chvíli za vámi přijdu. Jen…
A co je tohle?
- Zvláštní barva, že? - Ukazujeme si navzájem poklady.
Je to v pořádku?
No jistě.
Tenhle jsem našel u Temže.
Vážně? Ten se mi líbí asi nejvíc.
Kdy se Martha vrátí?
Doufám, že brzy.
„Pan Luke Garrett provedl
- první operaci osrdečníku…“ - My víme.
„… v londýnské nemocnici Borough Hospital.
Tuto záchranu života, nebo jak bychom někteří řekli, zázračný…“
- Zázračný? - Zmlkni, Garrette.
„…zákrok by nikdo neměl podceňovat.
Může posunout nejen hranice lékařské vědy…“
Co vy tady děláte? Ne že bych vás viděl nerad.
Pan Garrett možná vykonal zázrak.
Možná je to sám Ježíš Kristus.
Ale ukažte mi člověka, co se uzdraví bez jídla.
Půjdu s vámi.
Pan Garrett si užívá slávu. Práce zbyla na mě.
„Jde o prvotřídní příspěvek…“
„Protože právě ona snadno zdokonalovala své…“
Vypadáte mnohem líp.
Díky, pane doktore.
Poděkujte spíš panu Garrettovi, jestli ho uvidíte.
Můžu vás prohlédnout?
- Děkuji. - Stejně jsem pekla.
To jste hodná.
Ve vašem věku jsem taky měla nemocného bratra. Je to těžké.
Ani vy jste neměli rodiče?
V pořádku. Už je to dávno. Deset let.
- Váš bratr už se uzdravil? - Ne. Tyfus. Nikdy…
To je mi líto.
Ve spoustě ohledů mám štěstí. Teď mám dobrou práci a domov.
Možnost brzkého odchodu domů ho zřejmě moc nenadchla.
Taky jste mu dal seznam léků a trváte na měsíci bez práce.
Minimálně.
Jak tedy zaplatí nájem?
Myslíte, že je vystěhují?
Jistěže ne. Hned v pondělí zas půjde balit střelný prach.
Ne. Ne, Martho. Tím ohrozí svoje uzdravení.
Musíme mu to říct.
Co? Že nemůže vyhrát? Mám mu to říct já, nebo to uděláte vy?
Napřít síly správným směrem,
mohl jsem asi sedět v parlamentu a pitvat se v nějakém zákoně.
Ale já skutečně… Raději svůj čas věnuji snaze
přivést Cracknella zpátky k Bohu, který ho neopustil.
Nebo…
Chtěl jsem dělat smysluplnou práci, ne dosáhnout úspěchu.
Chápete ten rozdíl?
A navíc…
ve Stelle mám sobě rovnou.
Tak, bylo to někde tady.
Během toho zemětřesení asi došlo k sesuvu.
Ano. Tvrdě zasáhlo celou oblast.
Vrátím se sem s nářadím.
Co doufáte, že tu najdete?
Pojítko k naší minulosti.
K tvorům, kteří tu žili před námi.
K tomu, co tu podle vás je.
Možná.
Ale jak může mrtvá fosilie dokázat existenci nějaké živé?
Nemůže. Ale může nám poskytnout vodítka. Stopy.
Tomu opravdu věříte?
Myslím, že věřím.
Ani nevím, jaký je mezi myšlením a vírou rozdíl.
Možná mi to jednou vysvětlíte.
Já myslel, že preferujete důkazy před domněnkami.
Věda si žádá snění úplně stejně jako teologie.
Aby vás přimělo k tomu skoku do neznáma od neznalosti k porozumění.
K víře.
Věříte, že ten had existuje?
Nevím, Frankie.
Nevím, jestli už máme na vše odpověď.
- Ale Willovi ani muk. - Já udržím tajemství.
Já taky.
Sklízejí ústřice.
Jako malá jsem to taky dělávala.
Aha. Já vás měl za dívku z města.
Ne, do 16 jsem žila na pobřeží.
Pak mě otec v Londýně seznámil s manželem.
Promiňte. Jistě vám chybí.
První věc, co byste v mém domě viděl, je…
japonská váza opravená metodou kincugi.
To znamená, že rozbitou keramiku vyspraví pomocí zlata.
Je krásná.
Michael mi ji dal při seznámení.
Řekl tehdy, že mě chce rozbít a vyspravit mě zlatem.
Ubližoval vám?
Podívejte.
To v Knightsbridgi nevídáte, že?
- Dobrý den. Díky, že jste přišli. - To nestojí za řeč.
Ráda vás vidím.
- Jak mu je? - Lépe.
Ránu čistím každý den, jak jste říkal.
Nějaké bolesti?
Jen když dýchám.
Dobře.
Díky.
Laudanum. Bez poplatku.
Díky.
Pokud slíbíte, že nepůjdete do práce.
O tu už jsem přišel.
Jak to zvládáte?
Nějak se protloukáme.
Než se zotavíte, budu platit nájem.
Přispěl jste k rozvoji lékařské vědy.
- To je to nejmenší. - Zachránil jste mu život.
Trvám na tom.
Nechceme milodary.
Jsme vzdělaní a své problémy řešíme sami.
- Já vím. Berte to jako půjčku, než… - Než co?
Jsme uvěznění ve slumu. Balíme sirky a střelný prach.
- Vy to nevidíte? - Vidím.
- Proto jsem socialistka. - Potížistka.
Některých změn dosáhnou jenom potížisti.
A je to. Všechno v pořádku. Laudanum by mělo tišit bolest.
Ještě jednou vám děkuji.
Přijďte na schůzi. Budete vítaná.
Mějte se.
Potřebuji vaši pomoc. Pomozte mi tu situaci změnit.
Co můžu udělat?
Promluvit s Charlesem Ambrosem. Mě nebere vážně.
A co mu mám říct?
Lidé potřebují čisté a dostupné byty. Potřebujeme zákon o sociálním bydlení.
Asi bych mu mohl napsat. O tom, co jsem viděl.
Sepíšu fakta, která by měl znát.
Nebo pojďme na oběd a sepišme to spolu.
Drahý pane Ambrosi, snad nevadí, že vám píši.
Nedávno jsem zjistil,
jak bydlí lidé ve vašem volebním obvodu,
a myslím, že nyní, na prahu 20. století, přišel čas na změnu.
Skutečný předmět
Vnímaný předmět TEPLEJŠÍ VZDUCH
STUDENÝ VZDUCH
Colchester!
Martho.
Co ty tady?
Taky tě ráda vidím. Byla jsem v knihovně.
- Kde je Frankie? - U Stelly.
Ukaž, vezmu ti to. Mám ti tolik co vyprávět.
- I já tobě. - A počkej, až uvidíš domek.
To je on.
Pěkný.
To je Will.
Stát.
Dobrý den.
Zrovna jedu z knihovny. Nebyl to přelud. Jmenuje se to…
- Fata morgána. - Jak to víte?
Z jedné z mých knih.
Angelucci ji viděl v Itálii v Messinské úžině.
Podívejte. Když se studený a teplý vzduch správně smíchají, odrážejí paprsky.
A výjev je posunutý a pokřivený.
- Tak já si ho prohlédnu sama. - Přijdu hned.
Zázraky vědy.
A přesto… mám nepříjemný pocit.
Proč?
Nevím.
My dva si myslíme, že vidíme loď plout po nebi.
A Naomi si myslí, že vidí ve vodě obřího hada.
Já nevím.
Co na to říká Stella?
Neví o tom.
Měla bych jít do domu. Usmířit si Marthu.
Coro?
Myslíte, že se tu děje něco divného?
Jistěže ne.
- Matthew. - Zábrany jsou hotové.
- Založím noční hlídku. - Cože? Matthew.
S ohni na pláži. Dnes hlídkuju já a pak sepíšu rozpis.
A když ho uvidím…
Co? Praštíte ho dubovou větví?
Svalíte ho na zem?
Poběžím zburcovat vesnici.
Copak nechápete? Děti, my všichni potřebujeme ujištění.
Jistě.
- Možná spíš potřebují vysvětlení. - Co tím myslíte?
Má přítelkyně paní Seabornová je přírodovědkyně
a nabídla se, že si s dětmi ve škole promluví.
Aha.
Snad to dovolíte.
- Co chcete, abych dělal? - Svolal farní shromáždění.
To nepřipadá v úvahu. Lidi by to jen utvrdilo v obavách.
Tak to vyřešte po svém. A pusťte ďábla mezi nás.
Frankie, deset minut.
Ano.
„Hledal jsem Hospodina a odpověděl mi,
vysvobodil mě ze všech mých obav.“
Čeho se bojíš?
Ničeho.
Promiň. Nechtěl jsem tě vzbudit.
Cora přinesla fosilie.
Co se stalo?
Včera v noci k nám vletěl racek.
Určitě je to znamení.
- O nic nejde. Neboj se. - Ten had si pro mě přijde.
Cora to všechno vysvětlí.
V bahně a všude kolem nás jsou pohřbeny pozůstatky dávných tvorů.
Tvorů, které Bůh poslal na svět před tisícovkami let.
No, já věřím, že se ti tvorové časem vyvíjeli.
Takže za tisíce let lidé najdou
- pozůstatky toho hada? - Hloupá otázka. Zmlkni.
Ne, to je dobrá otázka.
Takže ten had může být skutečný?
Ano. Pokud jde o živou fosilii.
Živá fosilie? Proč o nich tedy slyším poprvé?
To já nevím.
Podle známé teorie mohla některá zvířata evoluci uniknout.
Takže ten had existuje?
Uklidněte se.
- To paní Seabornová neříká. - Ne. Já jen…
Existuje, nebo ne?
Řekněte mi pravdu.
To jsem přijela zjistit.
Pravdou je, že… Já to opravdu nevím.
Had nás zabije.
- Ten had nás zabije. - Ne, to netvrdím.
- Už se chystá… Had! - To ne.
- Jacobe! Marku! Dost! - Had!
- Počkat, ty se bojíš? - Klid! Dost! Už jste se pobavili.
Už dost!
Nechte toho! Zmlkněte!
- Naomi. - Naomi, uklidni…
To byla ona.
To udělala ona. To ona.
- To ona! - Ruth, sedni si!
- To ona. - To ona.
To ona!
Elizabeth? Co to děláš? Posaď se!
- To ona. - Marku, co to děláš?
- Ubližuje mi! - Ubližuje mi!
Sednout!
Jo, ne. Prosím tě.
Prosím, nepřidávej se k nim. Prosím.
Johne, jdi za sestrou.
Naomi?
Naomi!
Naomi, prosím!
Frankie?
Jo?
Překlad titulků: Růžena Svobodová