Ти в безпеці. Майкл більше тебе не скривдить.
ЗА РОМАНОМ САРИ ПЕРРІ
Змій з Ессексу
Співчуваю вашій утраті.
-У разі чого, звертайтеся. -Дякую.
Мені дуже жаль.
Співчуваю.
Збираємося додому?
В Олдвінтер. Стелла каже, що там здається котедж.
Що?
Коро, ти бачила втоплену дівчинку на руках сестри.
-Навіщо туди повертатися? -Хочу зрозуміти, що там.
Ти ж хочеш лишитися в Ессексі?
Ні, ненавиджу свіже повітря.
Жити в котеджі буде цікаво.
Я з'їжджу додому й привезу твої речі.
Куплю ще Шерлока.
Потрібні гроші на поїзд.
Авжеж. І якщо будуть інші витрати,
-я залюбки… -Я сама платитиму.
Вертайся в Лондон.
Вибач, Люк. Я не можу.
Ти в стані шоку.
У Лондоні ти знову почуватимешся собою.
-Я й зараз почуваюся собою. -Ні. Повір, я вже таке бачив.
-«Таке»? Що… -Так.
Жіночу тривогу. Бажання вертатися на місце травми.
-Я хочу помогти. -Як?
Я поговорю з людьми. Запропоную їм раціональне пояснення.
Розкажеш їм про плезіозавра? Тепер?
Коро, загинула дівчинка.
-Я вважаю, що… -Що? Що я мушу забути про свої ідеї?
Ти так не чиниш.
-Я дипломований лікар. -Я не твоя пацієнтка.
Будеш мені писати?
Обов'язково.
-На вокзал. -Так, сер.
Він маленький.
Більший, ніж заїзд. Матимеш власну кімнату.
Я маю кімнату в Лондоні.
Щось цікаве?
Рекомендуєте?
Аякже.
Послухайте.
«Усе стале випаровується. Усе святе оскверняється».
Шекспір?
Карл Маркс.
«Маніфест комуністичної партії».
Як ви стали такою радикалкою?
Я народилася в Бетнал-Ґріні.
Коли все навколо зламане, ти шукаєш нових ідей.
Як Кора ставиться до пристрасної соціалістки в домі?
Ми з неї дуже схожі.
-У її великому міському будинку. -Який дістався від чоловіка.
-Як і коштовності? -Вона їх позбулася.
То ви близькі?
Можна й так сказати.
-Вона вам звіряється? -Інколи.
У сердечних справах?
Хочу сказати…
-Думаєте… -Думаєте, вона надовго в Ессексі?
Не знаю.
Відтепер Кора чинить так, як вважає за потрібне.
-Невже? -Як і ви, докторе Ґарретт.
Де ти її знайшов?
Надворі. Можна її лишити в нас?
Поки не знайдемо її хазяїна.
Що ще ти бачив?
Багато людей у чорному.
-Генрі. -Чули, що говорять?
Ні.
Ґрейсі забрано за її гріхи.
Ні, Генрі, ні. Вона втопилася.
Це нещасний випадок. Трагедія.
Господь про неї подбає.
А ми мусимо дбати про Наомі.
Як тобі помогти?
Заспівати тобі?
-Я заспіваю. -Добре.
Глибоко в лісі знайдеш ти залу
У ній райські дзвони бринять
Пурпурні полотна розвішані скрізь
У залі тій ложе стоїть
Я чую бриніння райських дзвонів
Багрянцем кривавим покрите воно
А під ложем біжить…
Вибачте.
З одного боку тече вода
А вона що тут забула?
А з другого – крові ріка
З одного боку тече вода А з другого – крові ріка
Місіс Сіборн.
-Коро. -Я прийшла висловити співчуття.
Я нікого не хотіла засмутити.
Ми зі Стеллою не думали, що ви повернетеся.
Я хочу допомогти. Стати голосом здорового глузду.
-Як? -Усе їм пояснити.
Ні, ви прийшли через змія.
Краще я піду. Френкі розбирає речі.
Я вас проведу.
Я не створю клопоту, Вілл.
Але ви хочете досліджувати, ставити запитання.
Хочу.
Люди налякані, будьте обережні.
Авжеж.
Стелла буде вам рада.
Приходьте, як облаштуєтесь.
Залюбки.
Надіюся, ви не осуджуєте мій приїзд.
Ви намагаєтеся зрозуміти, докопатися до правди.
Такого я не осуджую.
Прислуга ж не спить і подбає про вас?
Я і є прислуга.
-Точно. Який же я дурень. Я… -Жартую, Спенсере.
Морін, що таке?
Вибух в арсеналі.
В одного пораненого перикардіальний розрив.
-Він молодий? -Так. І сильний – те що, треба.
Ну то ходімо.
От і знову.
Можна попросити про послугу?
Лікарю, з ним усе буде добре. Майже нема крові.
Думаю, у вашого брата розрив оболонки серця.
Він стікає кров'ю…
внутрішньо. Дуже швидко.
Потрібна негайна операція.
На серці? А це безпечно?
Скажу чесно: моя остання пройшла невдало.
Але в медицині все буває вперше,
а без втручання ваш брат помре до ранку.
Це єдина надія.
Готуйте маску.
Зачекайте там. З вами побуде моя подруга.
Прошу, зробіть усе можливе.
Ходімо.
Чудово.
Може, треба когось повідомити? Рідних?
Ми з Невом торік приїхали з Індії.
Ми нікого тут не знаємо.
Що вас привело в Лондон?
Ми приїхали з британською сім'єю.
Я їхня айя, а Нев – учитель.
Та після переїзду вони передумали.
І відпустили нас.
Співчуваю.
Ножиці.
Затискачі.
Готовий?
Голку.
Тампон.
Ножиці.
Рана ціла… поки що. Треба закрити грудну порожнину.
Зачекаємо, поки отямиться.
Треба розкрити ще раз.
Дай йому час.
Він прокидається.
Люк.
Усе пройшло добре. Усе нормально. Заспокойтеся.
Нев.
Я стояв біля собору святого Петра
і думав… як тримається купол.
Даруйте, мушу знайти містера Ґарретта.
Люк!
Люк.
Що з тобою?
Я думав, що можу… Я не знав.
Я ні на мить не сумнівався.
Заходьте.
Це тобі.
Дякую.
Вибачте, якщо я вчора вам завадила. Хотіла висловити своє співчуття.
Я винайняла котедж по сусідству, тому звертайтесь, якщо знадобиться допомога.
Співчуваю вашій утраті.
Нещодавно вмер мій чоловік, але…
втратити дочку…
Ваша правда. Це неприродно.
-Ви думаєте, там щось є? -Я думаю, що вам краще піти.
Курка, яку знайшов ваш син… належить старому Крекнеллу.
З боліт.
Дякую.
-Добрий день, місіс Сіборн. -Вітаю.
-Навіщо вам Крекнелл? -У нас його курка.
Будьте обережні.
Чому?
Він не ходить до церкви.
І ми не ходимо до церкви.
Добрий день.
Містер Крекнелл.
Новоприбулі змієлюби.
А це моя курка.
Вибачте. Надіюся, ви не думали, що її вкрали.
Украв звір?
Ви вірите, що там щось є?
Для мене це не питання віри.
-У курник. -У вас є докази?
Якщо ти не віриш у Бога,
то і в диявола не віриш.
То що сталося з Ґрейсі Бенкс?
На болотах хтось гине щороку.
Недооцінює приплив.
Ви не бачили нічого незвичного? Морської істоти?
Поки що ні. Вугрі, тюлені.
Але не чудовисько.
Даруйте, містере Крекнелл.
Як їх звуть?
Ґоґ і Маґоґ.
Такий жарт.
Хочеш їх погодувати?
На, годуй.
-Дякую. -Нема за що.
Отче, можна вам щось розповісти?
Аякже.
Я бачила змія.
Це точно?
Тепер я бачу його вночі.
У тінях, ніби він мене чекає.
-Ні, Наомі. -Я бачу…
І відчуваю.
Просто…
вночі нами оволодівають страхи.
-Привіт, Стелло. -Привіт.
Привіт.
Рада тебе бачити.
Як ви? Як діти?
Трошки неспокійні.
Проходьте.
Кора. Френкі.
Що робиш?
-Природознавство. Таке нудне. -Принаймні ти його вчиш.
А дівчата не вчать?
Природознавство потрібне всім, щоб розуміти світ.
Дасте нам урок? Розкажете, чому сюди приїхали?
Охоче. Принесу свої релікти.
-Якщо ви вважаєте, що це доречно. -Я не проти.
-Попрошу Вілла все організувати. -А де Вілл?
У кабінеті.
Я піду привітаюся.
Місіс Сіборн.
Кора. Я…
Я не думала, що сільські вікарії такі освічені.
Обмеженість вашої уяви шокує.
Вілл, чому ви тут?
Ви про що?
Такий чоловік, як ви, – і на болотах.
Можу спитати у вас те саме.
Гляньте, що я знайшов під час ранкової прогулянки.
Не знала, що ви колекціонер.
Ви надихнули мене дивитися вниз, а не тільки вгору.
Що це? Як гадаєте?
Якийсь вид рака.
Гоплопарія або… Де ви це знайшли?
Біля скель у Сент-Оситі. Може, колись вам покажу.
Дякую.
Лишіть собі.
За хвильку підійду. Тільки…
А це що?
Дивний колір, скажи?
Ми ділимося скарбами.
Можна?
Звісно.
Я знайшов його біля Темзи.
Невже? Цей подобається мені найбільше.
Коли вернеться Марта?
Надіюся, що скоро.
«Містер Люк Ґарретт виконав
-першу операцію на перикарді…» -Ми в курсі.
«…у лікарні Боро в Лондоні.
Рятівний або, можна сказати, дивовижний подвиг містера Ґарретта…»
-Дивовижний? -Заткися, Ґарретт.
«…у світі хірургії не варто недооцінювати.
Він розширить рамки не тільки медичної науки…»
Що вас привело? Хоч я й дуже радий вас бачити.
Доктор Ґарретт таки сотворив чудо.
Та навіть якщо він сам Ісус Христос,
не вірю, що пацієнт одужає без добрих харчів.
Я піду з вами.
Містер Ґарретт спочиває на лаврах. А брудна робота – мені.
«Це першокласний вклад у…»
«Бо це вона без зусиль працювала в…»
Вигляд у вас значно кращий.
Дякую, лікарю.
Подякуйте містерові Ґарретту, якщо він знайде хвильку.
Дозволите оглянути рану?
-Дякую. -Я все одно пекла.
Дуже люб'язно.
Як я була у вашому віці, мій брат захворів. Це важко.
Ви теж жили без батьків?
Усе гаразд. Це було давно. Минуло десять років.
-Ваш брат одужав? -Ні. Тиф. Він не…
Співчуваю.
Мені пощастило.
Я маю хорошу роботу й дім.
Я думав, що він радітиме поверненню додому.
З довгим списком ліків і рекомендацією ще місяць не працювати?
Щонайменше місяць.
Як їм виплачувати оренду?
Думаєте, їх виселять?
Аж ніяк. У понеділок він знову піде тягати порох.
Ні. Марто. Це зашкодить одужанню.
Треба йому сказати.
Що? Що він у безвиході? Мені сказати чи ви самі?
Якби я правильно розіграв карти,
то сидів би на задній лаві парламенту й дискутував про дрібні закони.
Але я радше… присвячу час
наверненню Крекнелла до Бога, який його не покидав.
Або…
Мені важлива мета, а не досягнення.
Відчуваєте різницю?
Окрім того,
у Стеллі я знайшов рівну собі.
Десь тут.
Схоже, тут був обвал під час землетрусу.
О так. По всьому регіону.
Я вернуся з інструментами.
Що ви сподіваєтеся знайти?
Матеріальний зв'язок з минулим.
З істотами, що жили до нас.
Зі звіром, у якого ви вірите.
Можливо.
Але як викопний релікт доведе існування живої істоти?
Ніяк. Але може дати підказку. Ключ.
Ви в це вірите.
Думаю, що вірю.
Я не до кінця розумію різницю між «думати» й «вірити».
Може, ви мені поясните?
Я думав, що ви надаєте перевагу не припущенням, а доказам.
Мрії важливі для науки так само, як для теології.
Щоб стрибнути в темряву – від незнання до розуміння.
Віра.
А ви вірите в змія?
Не знаю, Френкі.
У нас поки що нема відповіді на все.
Не кажи моєму чоловіку.
Я вмію берегти таємниці.
Як і я.
Вони збирають устриці.
Як і я в дитинстві.
Я думав, що ви росли в місті.
Ні, я жила на узбережжі до шістнадцяти.
Батько привіз мене в Лондон, щоб познайомити з чоловіком.
Ви, мабуть, за ним сумуєте.
Перше, що ви побачите в моєму будинку…
японська ваза кінцуґі.
Розбита ваза, яку реставрували золотом.
Дуже красива.
Майкл подарував її мені при знайомстві.
Сказав, що хоче мене зламати й залатати золотом.
Він вас кривдив?
Дивіться.
Це вам не Найтсбридж.
-Добрий день. Дякую, що прийшли. -Пусте.
Рада вас бачити.
-Як пацієнт? -Краще.
Я щодня промиваю рану, як ви й казали.
Відчуваєте біль?
Тільки коли дихаю.
Дуже добре.
Дякую.
Лауданум. Платити не треба.
Дякую.
Якщо пообіцяєте не вертатися на роботу.
Я вже втратив роботу.
Як ви справляєтеся?
Перебиваємося.
Я оплачу ваше комірне до одужання.
Ви зробили надзвичайний вклад у медицину.
-Ми повинні віддячити. -Ви врятували братові життя.
Я наполягаю.
Ми не хочемо милостині.
Ми з Невом освічені люди й самі дамо собі раду.
-Знаю. Уявіть, що це позика до… -До чого?
Ми застрягли в цих нетрях, робимо сірникові коробки й порох.
-Хіба ви не бачите? -Бачу.
-Тому я стала соціалісткою. -То порушники спокою.
Іноді треба порушити спокій, щоб сталися зміни.
Ну от. Усе добре. Лауданум допоможе з болем.
Ще раз дякую, лікарю.
Приходьте на збори. Вам там будуть раді.
На все добре.
Спенсере, допоможіть. Допоможіть щось змінити.
Як я допоможу?
Поговоріть з Чарльзом Емброузом. Він не сприймає мене серйозно.
І що сказати?
Потрібне чисте, доступне житло.
Треба переконати Емброуза внести законопроєкт про соціальне житло.
Я йому напишу. Розповім, що бачив.
Я напишу чернетку, щоб ви знали всі факти.
Або зустрінемося за обідом. І напишемо разом.
Дорогий містере Емброуз, вибачте, що знову вам пишу.
Нещодавно я мала змогу
побачити житлові умови у вашому окрузі,
а я вважаю, що двадцяте століття вже близько, і настав час змін.
РЕАЛЬНИЙ ОБ'ЄКТ
ФАТА-МОРҐАНА
СПРИЙНЯТТЯ ОБ'ЄКТА ТЕПЛІШЕ ПОВІТРЯ
РЕАЛЬНИЙ ОБ'ЄКТ ХОЛОДНЕ ПОВІТРЯ
Станція Колчестер!
Марто!
Ти чому тут?
І я рада тебе бачити. Я була в місті, в бібліотеці.
-Де Френкі? -Зі Стеллою.
Я візьму. Так багато хочу тобі розповісти.
-Як і я. -Це ти ще котедж не бачила.
Ось і він.
Дуже гарний.
Це Вілл.
Тпру!
Добрий день, Коро.
Я щойно з бібліотеки. Це не міраж. Називається…
-Фата-морґана. -Як ви знаєте?
Прочитав у книжці.
Анджелуччі бачив таку в Італії в Мессінській протоці.
Гляньте.
Тепле й холодне повітря змішуються, створюючи ефект рефракторної лінзи.
Тому ми бачимо предмети у воді викривлено.
-То я сама все огляну. -Я зараз буду.
Дива науки.
Та все ж… мене це непокоїть.
Чому?
Не знаю.
Ми з вами бачимо човен у небі.
А Наомі думає, що бачить у воді змія.
Я… Я не знаю.
А що каже Стелла?
Я їй не розповідав.
Іду в будинок. Помирюся з Мартою.
Коро.
Ви вважаєте, що тут діється щось дивне?
Аж ніяк.
-Меттью. -Добудували барикади!
-Я почну нічну варту. -Що? Меттью.
Багаття на пляжі. Повартую сьогодні, а тоді складемо розклад.
І якщо його побачу…
То що? Нападеш на нього з дубовою гілкою?
Притиснеш до землі?
Побіжу в село й здійму ґвалт.
Невже не розумієш? Дітям, усім нам, потрібна певність.
Так.
-Може, треба все прояснити. -Ти про що?
Моя подруга, місіс Сіборн – натуралістка
і запропонувала прийти до школи й поговорити з дітьми.
Ясно.
Гарно її прийми.
Чого ти від мене чекаєш?
Скликання парафіяльної ради.
Нема й мови. Збори тільки поглиблять страхи.
То чини на свій розсуд. І впусти сюди диявола.
Френкі. Десять хвилин.
Добре.
«Шукав я Господа, і Він озвався до мене
і від усіх страхів мене визволив».
Чого ти боїшся?
Нічого.
Пробач. Не хотів тебе розбудити.
Кора принесла релікти.
Що сталося?
Уночі в будинок залетіла чайка.
Клянуся, це знак.
-Усе гаразд. Не переживай. -Змій прийде по мене.
Кора все пояснить.
У болоті навколо нас є рештки древніх істот.
Істот, яких Господь розмістив на цій землі тисячі років тому.
Істот, які, на мою думку, з часом еволюціонували.
Тобто через тисячі років люди знайдуть
-рештки змія? -Дурне запитання. Мовчи.
Ні, хороше запитання.
То він може існувати?
Так. Якщо це живий релікт.
«Живий релікт»? Чому ж я про таке не чув?
Не знаю.
За відомою теорією, деякі тварини уникли еволюції.
То змій існує?
Діти, заспокойтеся.
-Місіс Сіборн такого не казала. -Ні. Я тільки кажу…
То змій існує чи ні?
Скажіть правду.
Це я й приїхала з'ясувати.
Правда в тому… що я не знаю.
Змій прийшов по нас.
-Змій прийшов по нас. -Я не це мала на увазі.
-Змій прийшов… Змій! -Узагалі не це.
-Джейкобе, Марку, тихо! -Змій!
-Злякався? -Заспокойтеся. Годі. Не бешкетуйте.
Діти, тихо.
Перестаньте. Замовкніть.
-Наомі. -Наомі, зберис…
Це вона зробила.
-Це вона зробила. -Рут, сядь!
Це вона зробила.
Елізабет. Що ти робиш? Сядь.
-Це вона зробила. -Марк. Що ти робиш?
-Вона робить мені боляче! -Вона робить мені боляче.
Сядь!
Джо. Не треба. Прошу.
Прошу. Не треба. Прошу.
Джон, біжи за сестрою.
Наомі.
Наомі, прошу!
Френкі?
Джо.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська