Det går bra. Michael kan ikke gjøre deg noe lenger.
BASERT PÅ ROMANEN AV SARAH PERRY
Kondolerer med familiens tap.
- Si ifra om dere trenger noe. - Takk.
Kondolerer.
På tide å dra hjem?
Aldwinter. Stella sa at det er et lite hus til leie.
Hva?
Cora. Du så en jente liggende druknet i søsterens armer.
- Hvorfor vil du tilbake? - Jeg må vite hva som er der ute.
Og du vil vel bli i Essex?
Nei. Jeg hater frisk luft.
Det kan bli gøy å bo i et lite hus en stund.
Jeg kan dra hjem og hente tingene dine. Kjøpe flere Sherlock-bøker også.
Jeg trenger billettpenger.
Selvsagt. Og får du andre utgifter
- skal jeg… - Jeg kan ta vare på meg selv.
- Kom tilbake til London. - Jeg er lei for det, Luke. Jeg kan ikke.
Du er i sjokk.
Når vi kommer tilbake til London, blir du deg selv igjen.
- Jeg er meg selv nå. - Nei. Tro meg. Jeg har sett dette før.
- Dette? Hva… - Ja.
Kvinnelig angst. Trang til å returnere til et traumatisk sted.
Jeg drar for å hjelpe. Jeg kan snakke med folk. Gi en rasjonell forklaring.
Du vil fortelle svaneøgle-teorien?
En ung jente har dødd, Cora.
- Jeg synes at… - Skal jeg oppgi ideene mine?
Du gjør ikke det.
- Jeg er en kvalifisert lege. - Jeg er ikke pasienten din.
Skriver du?
Selvfølgelig.
- Til togstasjonen. - Ja, sir.
Det er lite.
Det er større enn puben. Du kan få eget rom.
Jeg hadde eget rom i London.
Er den god?
Vil du anbefale den?
Det vil jeg.
Hør her.
"Alt som er stillestående, fordamper. Alt som er hellig, vanhelliges."
Shakespeare?
Karl Marx.
Det kommunistiske manifest, tror jeg.
Hvordan ble du så radikal?
Jeg ble født i Bathnal Green.
Når alt rundt deg er ødelagt, leter du etter nye ideer.
Så hvordan takler Cora å ha en lidenskapelig sosialist hjemme?
Vi er ikke så ulike, hun og jeg.
- I hennes store hus i byen. - Som kom med ektemannen.
- Sammen med smykkene? - Dem har hun gitt bort.
- Så dere er nære venner? - Ja, du kan si det sånn.
- Betror hun seg til deg? - Iblant.
Om kjærlighetslivet?
Vel… Jeg mener…
- Tror du… - Tror du hun blir lenge i Essex?
Jeg vet ikke.
Cora gjør som Cora vil fra nå av.
- Så det gjør hun? - Som du sikkert gjør.
Hvor fant du henne?
Like utenfor. Kan vi beholde henne?
Til vi finner ut hvem hun tilhører.
Hva mer så du?
Mange folk kledd i svart.
- Henry. - Har du hørt hva de sier?
Nei.
Gracie ble tatt for sine synder.
Nei, Henry. Hun druknet. Greit?
Det var en tragisk ulykke.
Gud vil ta seg av henne nå.
Og vi må ta oss av Naomi.
Hva kan jeg gjøre?
Skal jeg synge for deg?
- La meg synge for deg. - Ok.
Beklager.
Hvorfor er hun her fortsatt?
Mrs. Seaborne.
- Cora. - Jeg kom for å kondolere.
Jeg beklager om jeg ergret folk.
Stella og jeg, vi… Vi trodde ikke du kom tilbake.
Jeg ville hjelpe til. Være en fornuftens stemme.
- Hvordan? - Jeg kan forklare ting.
Nei, du kom for sjøormen din.
Jeg må gå. Frankie pakker ut.
Jeg skal følge deg.
- Jeg vil ikke skape problemer. - Du vil undersøke ting. Spørre.
- Det vil jeg gjerne. - Folk er redde. Vær forsiktig.
- Selvfølgelig. - Stella blir glad for å se deg.
- Kommer du bort når du har kommet i orden? - Gjerne.
Jeg håper ikke du har noe imot at jeg kom.
Du prøver å forstå, prøver å finne ut sannheten.
Det setter jeg pris på.
Blir tjeneren din oppe for å ta seg av deg?
Jeg er tjeneren.
- Selvsagt. Dumme meg. - Jeg erter, Spencer.
Hva er det?
En eksplosjon i våpenlageret. Jeg tror en av de skadde har en revne i hjerteposen.
- Er han ung? - Ja. Og sterk og traust.
- Kom igjen. - Da er vi i gang igjen.
Kan jeg be om en tjeneste?
Han klarer seg, doktor. Nesten ikke noe blod.
Jeg tror det er en revne i posen rundt din brors hjerte.
Han blør…
…innvortes. Veldig raskt.
Vi må operere med en gang.
På hjertet hans? Er det trygt?
Jeg må være ærlig. Sist jeg prøvde dette, mislyktes jeg.
Men innen medisin er det alltid en første gang, og han er død i morgen uten det.
Dette er hans eneste håp.
Forbered masken.
Vent utenfor. Min venn vil bli der.
Gjør ditt beste, vær så snill.
Kom.
Nydelig.
Er det noen jeg kan kontakte? Familie?
Nev og jeg kom fra India i fjor.
Vi kjenner ingen her.
Hva brakte dere hit?
Vi kom sammen med en britisk familie. Jeg var barnepike, og Nev huslærer.
Men de ombestemte seg da vi kom.
Sa oss opp.
Så leit.
Saks.
Klemmer.
Er du klar?
Nål.
Vatten.
Saks.
Såret er tettet… foreløpig. La oss lukke brystkassen.
Vi må vente til han våkner.
Det må ha åpnet seg igjen.
Gi ham tid.
Han våkner.
Luke.
Det gikk veldig bra. Alt er fint. Bare slapp av.
Hei, Nev.
Jeg var borte ved St. Paul's
og lurte på hvordan kuppelen holdes oppe.
Unnskyld meg. Jeg må finne Mr. Garrett.
Luke?
Luke. Hva er det du gjør?
Jeg trodde jeg kunne… Jeg visste det ikke.
Jeg var aldri i tvil.
Kom inn.
Jeg tok med disse.
Takk.
Jeg beklager om jeg trengte meg på i går. Jeg ville bare kondolere.
Jeg leier nabohuset, så hvis det er noe jeg kan gjøre…
Jeg føler med dere.
Mannen min døde nylig, men…
…å miste en datter…
Du har rett. Det er unaturlig.
- Tror du det er noe der ute? - Jeg synes du skal gå.
Den høna som sønnen din har… Den tilhører gamle Cracknell.
Ute i sumpen.
Takk.
- God ettermiddag, Mrs. Seaborne. - Hallo.
- Hva vil dere med Cracknell? - Vi har høna hans.
Vær forsiktige.
Hva mener du?
- Han går ikke i kirken. - Vi går ikke i kirken.
Hallo.
Mr. Cracknell?
De sjøormelskende nykommerne.
Og det er høna mi.
Beklager. Jeg håper ikke du trodde den var stjålet.
Av et beist?
- Tror du det er noe der ute? - Det handler ikke om tro for meg.
- I hønsegården. - Har du bevis?
Om du ikke tror på Gud, kan du ikke tro på djevelen heller.
Hva tror du skjedde med Gracie?
Noen dør i sumpen hvert eneste år.
Blir overrasket av tidevannet.
Har du noensinne sett noe uvanlig? En sjøskapning?
Ikke ennå. Ål og sel.
Men ingen monstre.
Unnskyld meg, Mr. Cracknell. Hva heter de?
Gog og Magog.
En spøk fra min side.
Vil du fôre dem, småen?
Vær så god.
- Takk. - Ingen årsak.
- Kan jeg fortelle deg noe, pastor? - Selvsagt.
Jeg så sjøormen.
Er du sikker?
Nå ser jeg den om natten også.
I skyggene, som om den venter på meg.
- Nei. - Jeg gjør det.
Jeg kan føle det.
Det er bare det…
…at om natten lar vi frykten vår feste seg.
- Hallo, Stella. - Hallo.
Hallo.
Så hyggelig å se deg.
Hvordan har dere det? Hvordan har barna det?
Fortsatt rystet.
Kom inn.
Cora. Frankie.
Hva driver du med?
- Naturfag. Det er så kjedelig. - Du får i det minste ta det.
Tar ikke jenter naturfag? Vi trenger naturfag for å forstå verden.
Kan du undervise oss? Fortelle hvorfor du er her?
Det vil jeg gjerne. Jeg kan ta med fossilene mine.
- Hvis du tror det er lurt. - Hvorfor ikke?
- Jeg skal be Will arrangere det. - Hvor er Will?
- På kontoret. - Jeg går og hilser på.
Mrs. Seaborne.
Cora. Jeg…
Jeg trodde ikke en landsens sogneprest var så belest.
For en sjokkende mangel på fantasi.
Hva gjør du her, Will?
Hva mener du?
En mann som deg her ute i sumpen.
Jeg kan spørre deg om det samme.
Se hva jeg fant på morgenturen min.
Jeg ante ikke at du var en samler.
Du inspirerte meg til å se ned i tillegg til opp.
Hva er det? Noen anelse?
Det er en slags hummer.
Hoploparia eller… Hvor fant du den?
Oppe ved klippene i St. Osyth. Jeg kan vise deg det en dag.
Takk.
Behold den.
Jeg kommer straks. Jeg skal bare…
Og hva er det?
Er det ikke en rar farge?
Vi deler skatten vår.
Hvis det er i orden?
Selvfølgelig.
Jeg fant denne ved Themsen.
Er det sant? Jeg tror det er favoritten min.
Når kommer Martha tilbake?
Snart, håper jeg.
"Mr. Luke Garrett har utført
- den første hjerteposeoperasjonen…" -Det vet vi.
"…ved Borough Hospital i London.
Mr. Garretts livreddende, eller som noen vil si, mirakuløse…"
- Mirakuløse? -Å, hold tåta, Garrett.
"…operasjonsbragd skal ikke undervurderes.
Den kan utvide, ikke bare grensene for medisinsk vitenskap…"
Hva gjør du her? Ikke at det ikke er en glede å se deg.
Dr. Garrett har kanskje utført et mirakel.
Han er kanskje selveste Jesus, men vis meg en pasient som kan bli frisk uten god mat.
Jeg blir med deg.
Mr. Garrett tar all æren. Og jeg må gjøre oppfølgingen.
"Dette er et førsteklasses bidrag til"…
"For hun var en som arbeidet lett…"
Du ser mye bedre ut.
Takk, doktor.
Det er Mr. Garrett du skal takke, hvis du ser ham.
Kan jeg ta en titt på såret?
- Takk. - Jeg bakte uansett.
Det er snilt.
Broren min ble syk da jeg var på din alder. Det var en kamp.
- Foreldrene dine var heller ikke der? - Det er lenge siden nå. Ti år.
- Har broren din det bra nå? - Nei. Tyfus. Han ble aldri…
Så trist å høre.
Jeg er heldig på mange måter. Jeg har en god jobb og et hjem.
Skulle tro han gledet seg mer over tanken på å dra hjem.
Når du gir ham en liste med medisiner og sier at han må ta fri en måned?
- Minimum. - Så hvordan skal de betale husleien?
Tror du de blir kastet ut?
Selvfølgelig ikke. Han pakker krutt igjen mandag morgen.
Nei, Martha. Det vil sette helsen hans i fare.
Det må han få vite.
Hva? At han ikke kan vinne? Skal jeg eller du si det?
Om jeg spilte kortene riktig,
kunne jeg sittet bakerst i Parlamentet og debattert over småting.
Men jeg… vil heller tilbringe tiden
med å lede Cracknell tilbake til Gud, som aldri forlot ham. Eller…
Det jeg egentlig ønsket meg, var et formål, ikke en prestasjon.
Skjønner du forskjellen?
Og dessuten
har jeg en likemann i Stella.
Det var rundt her.
Ser ut som det raste her under jordskjelvet.
Ja. Området ble hardt rammet.
- Jeg skal ta med redskaper hit. - Hva håper du å finne?
En konkret kobling til fortiden. Til skapningene som kom før oss.
Til det du tror er der ute.
Kanskje.
Men hvordan kan en død fossil bevise en levendes eksistens?
Det kan den ikke. Men den kan gi oss hint. Ledetråder.
- Tror du virkelig det? - Jeg tenker at jeg tror det.
Jeg er ikke sikker på forskjellen mellom å tenke og å tro.
Kanskje du kan lære meg det en dag.
Jeg trodde du foretrakk bevis over antakelser.
Vitenskap krever drømmer, akkurat som din teologi.
For å gjøre et sprang i mørket fra uvitenhet til forståelse.
Tro.
Tror du på sjøormen?
Jeg vet ikke, Frankie.
Vi har nok ikke alle svarene ennå. Men ikke fortell mannen min det.
- Jeg kan holde på hemmeligheter. - Jeg også.
De har samlet østers.
Jeg gjorde det selv som barn.
- Jeg trodde du var byjente. - Nei, jeg bodde ved kysten til jeg ble 16.
Faren min tok meg med til London for å møte mannen min.
Du savner ham sikkert.
Det første du ville sett hjemme hos meg, var en japansk kintsugi-vase.
Det er keramikk som er blitt knust og satt sammen igjen med gull.
Det er vakkert.
Michael ga meg den da vi møttes.
Han sa at han ville knekke meg, og lappe meg sammen med gull.
Skadet han deg?
Se.
Litt annerledes enn Knightsbridge.
- Hei. Takk for at du kom. - Alt i orden.
Det er godt å se deg.
- Hvordan har pasienten det? - Bedre.
Jeg renser såret hver dag, som du sa.
- Smerter? - Bare når jeg puster.
Veldig bra.
Takk.
Laudanum. Jeg tar ikke betalt.
Takk.
Hvis du lover at du ikke går på jobb.
Jeg har mistet jobben alt.
- Hvordan klarer dere dere? - Vi greier oss.
Jeg betaler husleien til du er bra. Du har gitt et utmerket bidrag til medisinen.
- Det er det minste vi kan gjøre. - Dere reddet livet hans.
Jeg insisterer.
Vi vil ikke ha veldedighet. Vi er utdannede folk og løser egne problemer.
- Anse det som et lån til… - Til hva?
Vi er fanget i denne slummen, og lager fyrstikker og krutt.
- Skjønner du ikke det? - Jo.
- Derfor ble jeg sosialist. - Bråkmakere.
Iblant må man lage bråk for å få endring.
Sånn. Alt er bra. Laudanum bør hjelpe mot smerten.
Igjen takk, doktor.
Kom på et møte. Du er hjertelig velkommen.
Alt godt.
Jeg trenger hjelp, Spencer. Hjelp meg å forandre ting.
Hva kan jeg gjøre?
Snakk med Charles Ambrose. Han tar meg ikke alvorlig.
- Og si hva? - Folk trenger rene og rimelige hjem.
Vi må overtale Ambrose til å legge fram en boliglov for Parlamentet.
Jeg kan alltids skrive til ham. Fortelle hva jeg har sett.
La meg skrive et utkast så du får med fakta.
Vi kan møtes til lunsj og skrive det sammen.
Kjære Mr. Ambrose. Jeg håper du tilgir at jeg skriver til deg.
Jeg fikk nylig muligheten til å høre om boligtilstandene i valgkretsen din,
og nå som vi er på vei mot det 20. århundre, er det på tide med endring.
EKTE OBJEKT
TILTAGENDE VARMERE LUFT
KALD LUFT
Colchester stasjon!
Martha.
Hva gjør du her?
Fint å se deg også. Jeg var i byen. På biblioteket.
- Hvor er Frankie? - Hos Stella.
La meg ta denne. Jeg har så mye å fortelle deg.
- Jeg også. - Jeg gleder meg til å vise deg huset.
Der er det.
Det er nydelig.
Det er Will.
Ptro.
Hallo, Cora.
Jeg var på biblioteket. Det var ikke en luftspeiling. Det heter…
En fata morgana. Det står i en av bøkene mine.
Angelucci så en i Italia, i Messinastredet.
Se. Når riktig type kald og varm luft blandes, skaper de en brytende linse.
Så ting i vannet virker som de beveger seg.
- Da viser jeg meg selv rundt. - Kommer straks.
Vitenskapens undre.
Og likevel… plager det meg.
Hvorfor det?
Jeg vet ikke.
Du og jeg tror vi så en båt som seilte i himmelen.
Og Naomi tror hun ser en sjøorm i vannet.
- Jeg… vet ikke. - Hva mener Stella om det?
Jeg har ikke fortalt det.
Jeg må gå inn. Ordne opp med Martha.
Cora.
Tror du det foregår noe merkelig her?
Selvfølgelig ikke.
- Matthew. - Barrikadene er ferdige.
- Jeg skal starte en nattevakt. - Hva? Matthew.
Bål på stranden. Jeg tar i natt, så lager vi en vaktliste.
Og hvis jeg ser den…
Så takler du den med en eikekvist? Bryter den i bakken?
Jeg løper til landsbyen og varsler.
Forstår du ikke? Barna, vi alle, vi trenger å bli beroliget.
Nettopp.
- Kanskje de bare trenger klarhet. - Hva mener du?
Min venn, Mrs. Seaborne, er naturhistoriker.
Hun har tilbudt å komme på skolen og snakke med barna.
- Jeg forstår. - Jeg håper du tar godt imot henne.
- Hva vil du at jeg skal gjøre? - Innkalle sognerådet.
Overhodet ikke. Et møte vil bare styrke folks frykt.
Så gjør det på din måte. Og slipp inn djevelen.
Frankie. Ti minutter.
Ja.
"Jeg søkte Herren, og han svarte meg,
og han befridde meg fra mine redsler."
Hva er du redd for?
Ingenting.
Beklager. Jeg mente ikke å vekke deg.
Cora har med fossilene.
Hva har skjedd?
En måke fløy inn i huset i går.
Det er et tegn.
- Ikke vær redd. - Sjøormen kommer og tar meg.
Cora skal forklare alt.
Det er levninger etter eldgamle skapninger begravd i jorden rundt oss.
Skapninger som Gud plasserte på jorden for tusenvis av år siden.
Skapninger som jeg tror utviklet seg over tid.
Betyr det at om tusenvis av år vil folk finne
- levninger av sjøormen? - Dumt spørsmål. Ti stille.
Det er et godt spørsmål.
Mener du at den kan være ekte?
Ja. Om den er et levende fossil.
Et levende fossil? Så hvorfor har jeg aldri hørt om dem?
Det vet jeg ikke.
Det er en kjent teori at enkelte dyr kan ha unnsluppet evolusjon.
Så det fins en sjøorm?
Ro dere ned.
- Det er ikke det hun sier. - Nei, jeg sier…
Er det en sjøorm?
Fortell meg sannheten.
Det er det jeg er her for å finne ut.
Sannheten er at jeg vet ikke.
- Sjøormen kommer og tar oss. - Nei, det er ikke det jeg mener.
- Sjøormen… - Det er ikke det jeg mener.
- Jacob og Mark, slutt! - Sjøorm!
- Er du redd? - Ro dere ned. Det er slutt på moroa.
Barn, det er nok.
Slutt. Ti stille.
- Naomi. - Ta deg sammen…
Hun gjorde det.
Hun gjorde det. Hun gjorde det.
- Hun gjorde det. - Ruth, sett deg!
Hun gjorde det. Hun gjorde det.
Hun gjorde det. Hun gjorde det. Hun gjorde det.
Elizabeth. Hva gjør du? Sitt ned!
- Hun gjorde det. - Mark. Hva gjør du?
- Hun skader meg! - Hun skader meg.
Sitt ned!
Jo, ikke gjør det. Vær så snill. Ikke gjør som dem. Vær så snill.
John, gå etter søsteren din.
Naomi? Naomi.
Naomi.
Naomi, vær så snill!
Frankie?
Jo?
Tekst: Evy Hvidsten