Viskas gerai. Maiklas daugiau tavęs nenuskriaus.
PAGAL SAROS PERI ROMANĄ
Labai užjaučiu.
- Jei reikės pagalbos, kreipkis. - Ačiū.
Labai užjaučiu.
Važiuojam namo?
Į Aldvinterį. Stela sakė, kad ten galiu išsinuomot namelį.
Ką?
Kora, matei negyvą merginą jos sesers glėbyje.
- Kodėl nori ten grįžti? - Noriu išsiaiškinti, kas vyksta.
O tu nori pasilikti Esekse?
Ne, aš nekenčiu gryno oro.
Būtų smagu kurį laiką pagyventi namelyje.
Galėčiau grįžt namo ir atvežti tavo daiktus.
Ir nupirkti daugiau knygų apie Šerloką.
Reikės nusipirkt traukinio bilietą.
Žinoma. Jei tau reikia daugiau pinigų,
- aš mielai… - Galiu pati susimokėti.
Grįžkite į Londoną.
Man labai gaila, Lukai. Bet aš negaliu.
Jums - šokas.
Kai grįšime į Londoną, iškart pasijusite geriau.
- Aš ir dabar gerai jaučiuosi. - Ne. Esu prisižiūrėjęs tokių atvejų.
- Tokių? Ko… - Taip.
Moteriška manija. Potraukis grįžti ten, kur buvo patirta trauma.
- Grįžtu, kad padėčiau. - Ką jūs galite padaryti?
Galiu pasikalbėti su žmonėmis. Logiškai paaiškinti, kas vyksta.
Aiškinsit jiems apie pleziozaurus? Dabar?
Kora, mirė jauna mergina.
- Aš tikrai galvoju, kad… - Ką? Kad turiu atsisakyt savo idėjų?
Jūs juk nenorit atsisakyt savųjų.
- Aš esu kvalifikuotas gydytojas. - O aš - ne jūsų pacientė.
Pažadat man parašyti?
Žinoma.
- Į traukinių stotį. - Gerai, pone.
Nedidukas.
Didesnis už aludę. Turėsi savo kambarį.
Aš ir Londone turėjau savo kambarį.
Kas nors įdomaus?
Galėtumėt rekomenduoti?
Galėčiau.
Tik paklausykit.
„Visa, kas sustingę, išnyksta, visa, kas šventa, išniekinama.“
Šekspyras?
Karlas Marksas.
„Komunistų partijos manifestas“, jei neklystu.
Kas jus pastūmėjo į tokį radikalumą?
Aš gimiau Betnal Gryne.
Kai viskas aplinkui žlunga, imi ieškoti naujų idėjų.
Kaip Kora sugyvena su aršia socialiste vienuose namuose?
Mudvi ne tokios jau ir skirtingos.
Jos ištaigingame name.
Jis liko jai nuo vyro.
- Kartu su brangakmeniais? - Ji jų visų atsisakė.
Judvi - artimos?
Taip, galima sakyti.
- Ji atvirauja su jumis? - Kartais.
Apie širdies reikalus?
Na… tiesiog…
- Manote, ji… - Manote, ji ilgai išbus Esekse?
Nežinau.
Dabar Kora daro tai, ką Kora nori.
- Nejaugi? - Kaip, beje, ir jūs, dr. Garetai.
Kur tu ją radai?
Lauke. Galiu ją pasilikti?
Kol sužinosim, kas jos šeimininkas.
Ką dar matei?
Daug juodai apsirengusių žmonių.
- Henri. - Girdėjot, ką jie kalba?
Ne.
Kad Greisė mirė už nuodėmes.
Ne, Henri, ne. Ji paprasčiausiai nuskendo. Girdi?
Tai buvo nelaimingas atsitikimas. Tragedija.
Dabar Dievas ja rūpinsis.
O mums reikia rūpintis Naome.
Ką man dėl tavęs padaryti?
Nori, padainuosiu?
- Aš tau padainuosiu. - Gerai.
Miške namelis stūkso
Rojaus varpai jame skamba
Jis išpuoštas raudonais apdangalais
Namelyje stovi lova
Rojaus varpai skamba
Ji išpuošta raudonais apdangalais
Po lova…
Atsiprašau.
Vienoj pusėj vanduo teka
Kodėl ji dar čia, po galais?
Kraujas - kitoj
Vienoj pusėj vanduo teka Kraujas - kitoj…
P. Syborn.
- Kora. - Aš tik norėjau pareikšti užuojautą.
Apgailestauju, jei ką nors įžeidžiau.
Mes su Stela negalvojom, kad jūs grįšit.
Pamaniau, kad galėčiau padėti. Pabūti proto balsu.
- Kaip? - Galiu daug ką paaiškinti.
Ne, jūs čia atvykot dėl slibino.
Verčiau eisiu. Padėsiu Frenkiui išpakuot daiktus.
Aš jus palydėsiu.
Nenoriu padaryt nieko blogo, Vilai.
Atvykot apsidairyti, paklausinėti.
Labai norėčiau.
Žmonės išsigandę, turėtumėt būti atsargi.
Taip, suprantu.
Bet Stela mielai su jumis pabendrautų.
Užsuksit pas mus, kai įsikursit?
Būtų malonu.
Tikiuosi, jūs nepykstant, kad atvykau.
Na, jūs bandote suprasti, bandote išsiaiškinti tiesą.
Dėl šito negaliu pykti.
Ar jūsų tarnaitė dar nemiegos?
Aš ir esu tarnaitė.
- Žinoma. Kvailys. Aš… - Aš pajuokavau, Spenseri.
Morina, kas atsitiko?
Sprogimas ginklų gamykloje.
Manau, vienam nukentėjusiajam trūko širdiplėvė.
- Jis - jaunas? - Taip. Ir stiprus, tvirtas.
Tuomet paskubam.
Na štai, ir vėl.
Galiu paprašyt jūsų paslaugos?
Jam viskas bus gerai, gydytojau. Matot? Beveik nėra kraujo.
Manau, plyšo jūsų brolio širdiplėvė.
Jam…
vidinis kraujavimas. Didžiulis.
Jį reikia operuoti nedelsiant.
Jo širdį? Jis nemirs?
Pasakysiu jums atvirai. Praėjusį kartą man nepasisekė.
Bet medicinoje visuomet yra pirmas kartas,
o be operacijos jūsų brolis neišgyvens iki ryto.
Tai - vienintelė viltis.
Paruoškite kaukę.
Palaukite už durų. Su jumis pabus mano draugė.
Maldauju, išgelbėkit jį.
Eime.
Labai gerai.
Turite artimųjų ar šeimos narių, su kuriais galėčiau pasikalbėti?
Mes su Nevu tik pernai atvykom iš Indijos.
Mes čia nieko nepažįstam.
Kaip jūs atsidūrėte Londone?
Mes čia atvykom su anglų šeima.
Aš buvau jų auklė, o Nevas - repetitorius.
Bet kai atvykome, jie persigalvojo.
Atsisakė mūsų paslaugų.
Apgailestauju.
Žirkles.
Spaustuką.
Pasiruošęs?
Adatą.
Tamponą.
Žirkles.
Žaizda sutvarkyta… tam kartui. Galim užverti krūtinės ertmę.
Reikėtų palaukti, kol jis atgaus sąmonę.
Žaizda turbūt atsivėrė.
Duok jam laiko.
Jis atgauna sąmonę.
Lukai.
Lukai
Viskas praėjo gerai. Baigėsi laimingai. Nesijaudinkit.
Sveikas, Nevai.
Stoviniavau prie Šv. Povilo katedros,
stebėjausi… kaip nenukrenta bokštas.
Atsiprašysiu, einu paieškoti p. Gareto.
Lukai?
Lukai.
Ką tu darai?
Galvojau, kad… Negalėjau įsivaizduoti.
Aš nė sekundei nesuabejojau.
Užeikit.
Atnešiau jums.
Ačiū.
Atsiprašau už vakarykštį įsibrovimą. Tiesiog norėjau pareikšti užuojautą.
Išsinuomojau namelį šalia, tad jei ko prireiks, mielai jums padėsiu.
Užjaučiu dėl netekties.
Neseniai mirė mano vyras, bet…
netekti dukters…
Tamsta teisi. Taip neturėtų būti.
- Manote, ten kažkas yra? - Manau, tamstai reikėtų išeiti.
Višta, kurią sugavo jūsų sūnus… Ji - senuko Kraknelio.
Gyvena prie pelkyno.
Ačiū.
- Laba diena, p. Syborn. - Sveiki.
- Ko jums reikia iš Kraknelio? - Mes sugavom jo vištą.
Būkit atsargi.
Ką jūs norit tuo pasakyti?
Jis nevaikšto į bažnyčią.
Ir mes nevaikštom į bažnyčią.
Sveiki.
P. Kraknelis?
Atvykėliai, ieškantys slibino.
O čia - mano višta.
Atleiskite, tikiuosi, nepagalvojot, kad ją pavogė.
Koks nors padaras?
Tikite, kad jis egzistuoja?
Tai - ne tikėjimo klausimas.
- Į narvą. - Turite įrodymų?
Galiu pasakyt, kad jei netiki Dievo,
negali tikėti ir velnio.
Tada kas, tamstos nuomone, nutiko Greisei Banks?
Pelkėse kasmet kas nors nuskęsta.
Papuola į potvynį.
Gal kada nors matėte ką nors neįprasto? Jūrų padarą?
Dar ne. Tik ungurius ir ruonius.
Bet jokios pabaisos.
Atsiprašau, p. Krakneli.
Kuo jos vardu?
Gogas ir Magokas.
Taip jas vadinu juokais.
Gal nori jas pamaitinti, berniuk?
Imk.
- Ačiū. - Nėra už ką.
Galiu jums kai ką pasakyti, tėve?
Žinoma.
Aš mačiau slibiną.
Neišsigalvoji?
Dabar jį matau naktimis.
Lyg tūnotų šešėlyje ir tykotų manęs.
- Ne, Naome. - Tikrai.
Jaučiu jį.
Tiesiog…
naktimis mus užvaldo baimė.
- Sveiki, Stela. - Sveiki.
Sveikutis.
Smagu, kad atėjai.
Kaip jums sekas? Kaip vaikai?
Vis dar nerimauja.
Užeikite.
Kora. Frenki.
Kuo užsiimi?
- Gamtos mokslais. Visai neįdomu. - O man nereikia.
Mergaitės nesimoko gamtos mokslų?
Visiems reikia išmanyt gamtos mokslus, kad suprastume pasaulį.
Galėtumėt mus pamokyti? Visiems papasakoti, ko čia atvykote?
Mielai. Galėčiau jums parodyti savo fosilijas.
- Jei neprieštarautumėt. - Nė kiek.
- Paprašysiu Vilo viską suorganizuoti. - Beje, o kur Vilas?
Savo kabinete.
Pasisveikinsiu su juo.
P. Syborn.
Kora. Aš…
Negalėjau įsivaizduot, kad kaimo vikaras būtų toks apsiskaitęs.
Kokia ribota jūsų vaizduotė.
Ką jūs čia darote, Vilai?
Nesupratau klausimo.
Na, toks žmogus, kaip jūs, čia, pelkynuose.
To paties galėčiau paklausti ir jūsų.
Žiūrėkite, ką radau rytinio pasivaikščiojimo metu.
Nežinojau, kad jūs - dar ir kolekcininkas.
Na, jūs paskatinote mane žiūrėti ne tik į viršų, bet ir žemyn.
Kas tai galėtų būti?
Kažkoks jūrų vėžys.
Hoploparia arba… Kur jį radote?
Prie uolų Sent Osite. Galėčiau jus ten nuvesti.
Ačiū.
Dovanoju.
Netrukus ateisiu. Tik…
O kas čia?
Labai keistos spalvos, ar ne?
Rodau mūsų lobį.
Neprieštarausit?
Žinoma, ne.
Šitą radau prie Temzės.
Tikrai? Jis man gražiausias.
Kada grįš Marta?
Greitai, tikiuosi.
„P. Lukas Garetas atliko
- pirmą širdiplėvės operaciją…“ - Girdėjom.
„…Londono Borou ligoninėje.
Galima sakyti, p. Garetas per stebuklą išgelbėjo gyvybę…“
- Per stebuklą? - Užsičiaupk, Garetai.
„…Ir šį chirurgo žygdarbį reikia deramai įvertinti.
Jis gali praplėsti ne tik medicinos mokslo ribas…“
Ką jūs čia veikiat? Nesakau, kad nesidžiaugiu jus matydamas.
Na, dr. Garetas gal ir padarė stebuklą.
Net galėtume jį prilyginti dievui,
bet parodykit man ligonį, kuris atgautų jėgas be gero maisto.
Aš jus palydėsiu.
Visa šlovė tenka p. Garetui. O man - juodas darbas.
„Tai - milžiniškas įnašas į…“
„Nes ji greitai rado su ja bendrą kalbą…“
Atrodote daug geriau.
Ačiū, gydytojau.
Padėkosite p. Garetui, jei kada pavyks jį sutikti.
Galiu žvilgtelėti į žaizdą?
- Ačiū. - Man nesunku.
Jūs labai maloni.
Mano brolis irgi susirgo, kai buvau jūsų amžiaus. Tai - skausminga.
Jūsų tėvų irgi nebuvo šalia?
Viskas gerai. Jau prabėgo daug laiko. Dešimt metų.
- Jūsų brolis pasveiko? - Ne. Šiltinė. Jis taip ir…
Labai užjaučiu.
Bet dabar esu pakankamai laiminga.
Turiu gerą darbą ir namus.
Manyčiau, jis apsidžiaugtų, jei išleistume jį sveikti į namus.
Įduosit jam ilgą vaistų sąrašą ir liepsit mėnesį nedirbti?
Mažiausiai.
Kaip jie susimokės nuomą?
Manote, juos iškeldins?
Žinoma, kad ne. Pirmadienį jis keliaus į darbą pakuoti parako.
Ne. Ne, Marta. Tai pavojinga jo sveikatai.
Jam būtinai reikia pasakyti.
Ką? Kad jis neturi išeities? Man pasakyti ar pasakysit jūs?
Na, jei būčiau pasinaudojęs pasitaikiusia proga,
dabar sėdėčiau užpakalinėje suolų eilėje ir aptarinėčiau nereikšmingą įstatymą.
Bet aš verčiau… Skirsiu laiką tam,
kad sugrąžinčiau Kraknelį prie Dievo, kuris niekada nebuvo jo atsisakęs.
Arba…
Man reikėjo tikslo, o ne laimėjimo.
Jaučiate skirtumą?
Be to,
Stela irgi tam pritarė.
Štai, radau jį čia.
Regis, ši nuošliauža atsirado po žemės drebėjimo.
Taip. Visa ši teritorija gerokai nukentėjo.
Reikės atsinešt čia savo įrankius.
Ką tikitės surasti?
Akivaizdų ryšį su mūsų praeitimi.
Su padarais, kurie gyveno iki mūsų.
Su tuo, kas, jūsų nuomone, gyvena ten.
Galbūt.
Bet kaip negyva fosilija gali įrodyt gyvo padaro egzistavimą?
Negali. Bet ji gali duoti mums užuominų.
Jūs tikrai tuo tikite?
Manau, kad taip.
Niekada nesupratau skirtumo tarp mąstymo ir tikėjimo.
Galbūt jūs man paaiškinsit.
Maniau, kad jūs kliaujatės tvirtais įrodymais, o ne spėlionėmis.
Mokslui reikia svajonių, kaip ir jūsų teologijai.
Kad išnirtum iš tamsos, iš neišmanymo į supratimą.
Kad patikėtum.
Tikite, kad slibinas egzistuoja?
Nežinau, Frenki.
Dar neturime atsakymų į visus klausimus.
Tik nesakyk mano vyrui.
Aš moku saugoti paslaptis.
Ir aš.
Jie renka išaugintas austres.
Vaikystėje ir aš jas rinkdavau.
Maniau, kad jūs - miesto vaikas.
Ne, iki 16-os metų gyvenau pakrantėje.
Tėvas nuvežė mane į Londoną supažindinti su vyru.
Atleiskite. Jūs turbūt jo ilgitės.
Jei ateitumėt pas mane į svečius, pirmas dalykas, kurį pamatytumėt…
būtų japoniška kincugi vaza.
Sudužusi keramikos vaza, sutaisyta laku su auksu.
Labai graži.
Maiklas man ją padovanojo, kai susipažinom.
Pasakė, kad nori mane sudaužyti ir sutaisyti auksu.
Jis jus skriaudė?
Žiūrėkit.
Truputį skiriasi nuo Naitsbridžo?
- Sveiki. Ačiū, kad atėjote. - Nedėkokite.
Malonu jus matyti.
- Kaip ligonis? - Geriau.
Tvarkau žaizdą kasdien, kaip liepėte.
Skauda?
Tik tada, kai kvėpuoju.
Labai gerai.
Ačiū.
Nuo skausmo. Mokėti nereikia.
Ačiū.
Jei tik pažadėsite neiti į darbą.
Darbą jau praradau.
Kaip tvarkotės?
Bandome išgyventi.
Mokėsiu jūsų nuomą, kol pasveiksite.
Jūs svariai prisidėjote prie medicinos pažangos.
- Tai - mažiausiai, ką galime padaryti. - Jūs išgelbėjot brolio gyvybę.
Neprieštaraukite.
Mums nereikia labdaros.
Mes su Nevu - išsilavinę žmonės, galime patys spręsti savo problemas.
- Suprantu. Tebūnie tai paskola, kol… - Kol kas?
Gyvename lūšnoje, dėliojam degtukus ir paraką.
- Negi nesuprantat? - Suprantu.
- Todėl ir tapau socialiste. - Ramybės drumstėjai.
Kartais reikia sudrumsti ramybę, kad kažkas pasikeistų.
Na, štai. Viskas gerai. Nuskausminamieji numalšins skausmą.
Ačiū dar kartą, gydytojau.
Ateikite į mūsų susirinkimą. Mes jus mielai priimsime.
Viso geriausio.
Man reikia jūsų pagalbos, Spenseri. Padėkite man pakeisti situaciją.
Kuo galėčiau jums padėti?
Pakalbėkite su Čarlzu Ambrouzu. Jis manęs rimtai nevertina.
Ir ką jam pasakyti?
Žmonėms reikia švarių namų už prieinamą kainą.
Reikia jį įtikinti pateikti Parlamentui įstatymo projektą dėl socialinio būsto.
Galėčiau jam parašyti. Papasakoti, ką mačiau savo akimis.
Aš surašysiu raštą, o jūs galėsit įtraukti realius faktus.
Galėtume susitikti pietums ir kartu jį surašyti.
Gerbiamas pone Ambrouzai, tikiuosi, nepyksite, kad į jus kreipiuosi.
Neseniai turėjau progą savo akimis pamatyti,
kaip jūsų rinkimų apygardoje gyvena žmonės,
tad manau, kad dabar, kai stovime ant XX a. slenksčio, metas imtis pokyčių.
TIKRAS DALYKAS
JAUČIAMAS DALYKAS PALAIPSNIUI ŠYLANTIS ORAS
TIKRAS DALYKAS ŠALTAS ORAS
Kolčesteris!
Marta.
Ką tu čia darai?
Ir man malonu tave matyti. Buvau mieste, bibliotekoje.
- Kur Frenkis? - Su Stela.
Duokš. Turiu tiek daug tau papasakoti.
- Ir aš. - Ir labai nekantrauju aprodyt tau namelį.
Štai jis.
Labai mielas.
Vilas.
Tprū.
Sveiki, Kora.
Ką tik buvau bibliotekoje. Tai nebuvo miražas. Tai vadinama…
- Fata morgana. - iš kur jūs žinote?
Radau vienoje iš savo knygų.
Angelučis ją pamatė Italijoje, Mesinos sąsiauryje.
Žiūrėkit.
Kai susimaišo šaltas ir šiltas oras, susiformuoja spindulį laužiantis lęšis.
Todėl daiktai vandenyje atrodo apversti ir išsilieję.
- Pati apsižiūrėsiu. - Aš tuojau ateisiu.
Mokslo stebuklai.
Vis dėlto… tai mane neramina.
Kodėl?
Nežinau.
Mums atrodė, kad matome danguje plaukiantį laivą.
O Naomė galvoja, kad vandenyje mato slibiną.
Aš nežinau.
Ką Stela apie tai galvoja?
Aš jai nieko nesakiau.
Jau eisiu. Marta manęs laukia.
Kora.
Manote, čia vyksta nepaaiškinami dalykai?
Aš taip nemanau.
- Metju. - Barikados pastatytos!
- Organizuosiu naktinę sargybą. - Ką? Metju.
Pakrantėje degs laužai. Šiąnakt budėsiu aš, po to - visi iš eilės.
Ir jei aš jį pamatysiu…
Ir ką? Užmuši jį ąžuolo šaka?
Parversi ant žemės?
Bėgsiu į kaimą pagalbos.
Kaip tu nesupranti? Vaikai ir mes visi turim atgauti ramybę.
Taip.
- Gal jiems reikia tam tikro aiškumo. - Ką tu nori tuo pasakyti?
Mano pažįstama p. Syborn yra gamtininkė,
ji pasisiūlė ateiti į mokyklą ir pasikalbėti su vaikais.
Aišku.
Tikiuosi, tu neprieštarausi.
Ką siūlai man daryti?
Sušaukti parapijos tarybą.
Jokiu būdu. Tai tik dar labiau sustiprins žmonių baimes.
Tada daryk, kaip išmanai. Ir atverk šėtonui duris.
Frenki. Dešimt minučių.
Gerai.
„Kreipiausi į Viešpatį, ir jis man atsakė,
mane jis išgelbėjo iš visų mano baimių.“
Ko tu bijai?
Nieko.
Atsiprašau, kad tave išbudinau.
Kora atnešė parodyti fosilijas.
Kas atsitiko?
Vakar naktį į namus įskrido žuvėdra.
Patikėk, tai - ženklas.
- Viskas gerai. Nebijok. - Slibinas ateina manęs.
Kora mums viską paaiškins.
Žemėje slepiasi daugybė senovinių padarų liekanų.
Padarų, kuriuos Dievas sukūrė prieš tūkstančius metų.
Na, padarai ilgainiui evoliucionavo.
Ar tai reiškia, kad po tūkstančių metų žmonės ras
- slibino liekanų? - Kvailas klausimas. Patylėk.
Ne, geras klausimas.
Manote, kad jis iš tikrųjų egzistuoja?
Taip. Jei tai - gyva fosilija.
Gyva fosilija? Kodėl aš apie jas nieko nesu girdėjęs?
Na, nežinau.
Anot gerai žinomos teorijos, kai kurie gyvūnai galėjo išvengti evoliucijos.
Tai slibinas egzistuoja?
Tylos, vaikai.
- P. Syborn ne tai norėjo pasakyti. - Ne. Tik noriu pasakyti…
Tai slibinas egzistuoja ar ne?
Pasakykit man tiesą.
Na, būtent tai ir noriu išsiaiškinti.
Tiesa ta, kad aš… Sakau jums atvirai, aš nežinau.
Slibinas ateina mūsų.
- Slibinas ateina mūsų. - Ne, visai ne tai noriu pasakyti.
- Slibinas ateina… Slibinas! - Aš ne tai norėjau pasakyti.
- Džeikobai, Markai, tylos! - Slibinas!
- Pala. Jūs bijot? - Tylos. Tučtuojau nurimkit. Gana.
Vaikai, tylos.
Liaukitės. Nutilkit.
- Naome. - Naome, nusiramink…
Tai jos darbas.
Tai jos darbas. Tai jos darbas.
- Tai jos darbas. - Rūta, sėskis!
Tai jos darbas.
Tai jos darbas. Tai jos darbas.
Elizabeta. Ką tu darai? Sėskis!
- Tai jos darbas. - Markai. Ką tu darai?
- Ji mane skriaudžia! - Ji mane skriaudžia.
Sėskitės!
Džo. Nereikia. Maldauju tavęs.
Prašau. Nesielk kaip jie. Prašau.
Džonai, bėk, pasivyk seserį.
Naome? Naome.
Naome.
Naome, prašau!
Frenki?
Džo?
Išvertė Laima Banionienė