Semmi baj. Michael már nem bánthatja.
KÉSZÜLT SARAH PERRY REGÉNYE ALAPJÁN
Az essexi kígyó
Részvétem az egész családnak.
- Ha bármire szükség van, szólj. - Köszönöm.
Őszinte részvétem.
Nagyon sajnálom.
Ideje hazamenni?
Aldwinterbe. Stella mondta, hogy van egy kiadó kunyhó.
Tessék?
Cora, most látott egy vízbe fúlt lányt a húga karjaiban.
- Miért akar visszamenni? - Tudnom kell, mi van ott.
És te is Essexben akarsz maradni, igaz?
Nem, utálom a friss levegőt.
Muris lehet egy ideig egy kunyhóban lakni.
Elhozhatnám otthonról a dolgaid.
Vennék még Sherlockokat is.
Pénz kell a vonatjegyre.
Persze. És ha felmerülnek más költségek,
- boldogan… - Tudok vigyázni magamra.
Jöjjön vissza Londonba.
Nagyon sajnálom, Luke. Nem megy.
Sokkban van.
Ha visszatértünk Londonba, vissza fog térni a régi önmaga.
- Most is önmagam vagyok. - Nem, nem. Higgye el, láttam ilyet.
- Ilyet? Mi… - Igen.
A női szorongást. A kényszert, hogy visszatérjen a trauma színhelyére.
- Segíteni megyek. - Hogy érti?
Tudok beszélni az emberekkel. Racionális magyarázatot adok.
El akarja mondani a plezioszaurusz teóriáját? Most?
Cora, meghalt egy fiatal lány.
- Azt hiszem, hogy… - Mit? Adjam fel az ideáimat?
Ön sosem tenne ilyet.
- Képesített orvos vagyok. - Én meg nem vagyok a betege.
Ír majd?
Természetesen írok.
- A vasútállomásra. - Igen, uram.
Kicsi.
Nagyobb, mint a kocsma. Itt saját szobád lehet.
Londonban is saját szobám volt.
Jónak találja?
Ajánlaná?
Ajánlanám.
Ezt hallgassa.
„Minden, ami rendi és állandó, elpárolog, mindent, ami szent, meggyaláznak.”
Shakespeare?
Marx Károly.
A kommunista kiáltvány, úgy hiszem.
Hogy lett ennyire radikális?
Bethnal Greenben születtem.
Amikor körötted minden törött, új ideákat keresel.
És Cora hogy birkózik meg az otthonában őrjöngő szocialistával?
Nem különbözünk sokban, ő meg én.
Az előkelő városi házában.
Az a férjével jött.
- És az ékszerei? - Azoktól megszabadult.
Közeli barátok?
Igen, lehet mondani.
- Megbízik magában? - Néha.
A szív ügyeiben?
Nos… Vagyis…
- Gondolja, hogy… - Gondolja, hogy sokáig marad Essexben?
Nem tudom.
Mostantól Cora azt teszi, amit Cora akar.
- Csakugyan? - Amint bizonyára ön is, dr. Garrett.
Ó. Hol találtad?
Odakint. Megtarthatom?
Amíg ki nem derítjük, hogy kié.
Mi mást láttál még?
Sok embert, akik feketét viseltek.
- Henry. - Hallotta, mit beszélnek?
Nem.
Gracie-t a bűnei miatt ragadták el.
Nem, Henry, nem. Nem, megfulladt. Érted?
Baleset volt. Tragikus baleset.
Már az Isten viseli gondját.
Ahogy nekünk Naomi gondját kell viselnünk.
Mit tehetek?
Énekeljek neked?
- Hadd énekeljek neked. - Jó.
Lent az erdőben állott egy vár
Hol mennyek harangja csendül felém
Borítja mindenütt bíbor palást
Abban a várban állott egy ágy
Hol mennyek harangja csendül felém
Borítja mindenütt vérvörös skarlát
Ágy alatt ered…
Bocsánat.
Az egyikben víz folyt
Mi a pokolnak van még itt?
A másikban vér
Az egyikben víz folyt, a másikban vér…
Mrs. Seaborne.
- Cora. - Csak le akartam róni a tiszteletemet.
Sajnálom, ha zavarom az embereket.
Stellával mi nem gondoltuk, hogy visszajön.
Hát, azt hittem, segíthetek. Lehetek a józanság hangja.
- Hogyan? - El tudnék magyarázni dolgokat.
Nem, kegyed a kígyójáért jött.
Mennem kéne. Frankie most pakol ki.
Visszakísérem.
Én nem a bajt keresem, Will.
De be akar nézni a dolgok mögé, kérdezősködik.
Szeretnék.
Az emberek félnek, óvatosnak kell lennie.
Természetesen.
De Stella örülni fog, hogy látja.
Átjön, ha berendezkedtek?
Szívesen.
Remélem, nem helyteleníti az ittlétemet.
Nos, ön próbálja megtalálni és megérteni az igazságot.
Ezt helyeslem.
A szolgálója fent lesz még, hogy ellássa?
Én vagyok a szolgáló.
- Persze. Ostoba vagyok. Én… - Csak ugratom, Spencer.
Maureen, mi történt?
Robbanás a fegyvergyárban. Az egyik sebesültnek perikardiális repedése lehet.
- Fiatal? - Igen. És erős, egészséges.
Akkor jöjjön.
Munkára fel.
Ó, kérhetek egy szívességet?
Rendbe jön, doktor úr. Látja? Alig vérzik.
Szerintem megrepedt a burok a bátyja szíve körül.
Vérzik ő…
de belsőleg. Nagyon gyorsan.
Azonnal meg kell operálnunk.
A… a szívét? Ez biztonságos?
Őszinte leszek. Mikor legutóbb próbáltam, nem sikerült.
De az orvoslásban mindig van egy első alkalom. Enélkül a fivére reggelre meghal.
Ez az egyetlen reménye.
Készítse a maszkot.
Várjon odakint. A barátnőm magával tart.
Kérem, tegyenek meg mindent.
Jöjjön.
Gyönyörű.
Van bárki, akit értesíthetnék? A család?
Nev és én tavaly jöttünk Indiából.
Senkit sem ismerünk.
Mi hozta magukat Londonba?
Egy brit családdal jöttünk.
Én voltam a dadájuk, Nev a tanítójuk.
De meggondolták magukat, mikor megérkeztünk.
Elküldtek.
Sajnálom.
Ollót.
Csipeszt.
Mehet?
Tűt.
Törlést.
Ollót.
A seb ép… egyelőre. Zárjuk le a mellkast.
Meg kell várnunk, míg magához tér.
Biztos megint felnyílt.
Várjunk még.
Magához tér.
Luke.
Nagyon jól ment. Minden rendben. Nyugalom.
Szia, Nev.
Ott voltam a Szent Pálban,
azon töprengtem… hogy marad egyben a kupola.
Ha megbocsátanak, meg kell keresnem Mr. Garrettet.
Luke?
Luke.
Mit csinálsz?
Azt hittem, tudom… Nem tudtam.
Én egy percig sem kételkedtem benne.
Tessék.
Ezt hoztam.
Köszönöm.
Sajnálom, ha megzavartam tegnap. Csak részvétet akartam nyilvánítani.
Kibéreltem a szomszéd kunyhót, úgyhogy ha bármiben segíthetek…
Fogadják őszinte részvétemet.
Az én férjem is meghalt nemrég, de…
a lányát elveszíteni…
Igaza van. Ez természetellenes.
- Úgy véli, van odakint valami? - Úgy vélem, mennie kéne.
A csirke, amit a fia fogott… az az öreg Cracknellé.
Kint lakik a lápnál.
Köszönöm.
- Jó napot, Mrs. Seaborne. - Üdvözlöm.
- Mit akar Cracknelltől? - Nálunk van a csirkéje.
Vigyázzon vele.
Hogy érti?
Nem jár templomba.
Mi sem járunk templomba.
Jó napot!
Mr. Cracknell?
A kígyóimádó jövevények.
Az meg az én csirkém.
Sajnálom. Remélem, nem hitte azt, hogy ellopták.
Valami fenevad?
Úgy hiszi, hogy van odakint valami?
Számomra ez nem hit kérdése.
- A ketrecbe. - Van bizonyítéka?
Úgy értettem, aki nem hisz Istenben,
az az ördögben sem hihet.
Maga szerint mi történt Gracie Banksszel?
Minden évben meghal valaki a lápon.
Kint éri a dagály.
Látott valaha is bármi szokatlant? Egy tengeri lényt?
Még nem. Angolnákat, fókákat.
De szörnyet nem.
Elnézést, Mr. Cracknell.
Hogy hívják őket?
Góg és Magóg.
Tréfálok csak.
Megeteted őket, te legény?
Tessék.
- Köszönöm. - Szívesen.
Mondhatok valamit, atyám?
Természetesen.
Láttam a kígyót.
Biztos vagy benne?
Most már éjszaka is látom.
Az árnyékban, mintha rám várna.
- Nem, Naomi. - De igen.
Érzem.
Ez csak…
Éjszaka hagyjuk, hogy a félelmeink úrrá legyenek rajtunk.
- Jó napot, Stella. - Jó napot.
Szervusz.
Örülök, hogy látlak.
Hogy vannak? Hogy vannak a gyerekek?
Stella kissé feszült.
Jöjjenek be.
Cora. Frankie.
Mit csinálsz?
- Természettudomány. Unalmas. - Te legalább tanulhatod.
Lányoknak nem tanítják?
A tudomány mindenkinek kell, hogy megértsük a világot.
Tartana egy órát? Hogy elmondja mindenkinek, miért jött?
Nagy örömmel. Elhozhatnám a fosszíliáimat.
- Ha nem tartja rossz ötletnek. - Miért is ne hozná?
- Megkérem Willt, szervezze meg. - Egyébként Will hol van?
A dolgozószobájában.
Beköszönök neki.
Mrs. Seaborne.
Cora. Én…
Nem hittem volna, hogy egy vidéki lelkész ilyen olvasott.
Döbbenetesen szegényes a fantáziája.
Mit csinál itt, Will?
Hogy érti?
Egy ilyen ember, mint ön, itt kint, a lápvidéken.
Ezt én is kérdezhetném öntől.
Nézze, mit találtam a reggeli sétámon.
Nem néztem volna ki önből, hogy gyűjtő.
Ön inspirált, hogy lefelé is nézzek, ne csak fel.
Mi ez? Van ötlete?
Valamiféle homár.
Hoploparia, vagy… Hol találta?
Fent a szikláknál, St. Osyth mellett. Egyszer megmutatom.
Köszönöm.
Tartsa meg.
Egy perc, és megyek. Csak még…
És az mi?
Különös a színe, nem?
Megmutatjuk a kincseinket.
Szabad?
Természetesen.
Ezt a Temze-folyónál találtam.
Tényleg? Azt hiszem, ez a kedvencem.
Martha mikor jön vissza?
Hamarosan, remélem.
„Mr. Luke Garrett elvégezte
- az első perikardiális műtétet…” - Tudjuk.
„…a londoni Borough Kórházban.
Mr. Garrett életmentő, sőt, mondhatnánk, csodálatos…”
- Csodálatos? - Ó, fogd be, Garrett.
„…operációját nem szabad alábecsülni.
Kitágíthatja nemcsak az orvostudomány kereteit…”
Mi járatban? Nem mintha nem lenne öröm látni önt.
Nos, lehet, hogy dr. Garrett csodát tett.
Az is lehet, ő maga Jézus Krisztus,
de mutasson egy beteget, aki meg tud gyógyulni étel nélkül.
Magával megyek.
Mr. Garrett learatja a babérokat. Rám marad az utókezelés.
„Ez egy első osztályú hozzájárulás”…
„Mert olyan nő volt, aki könnyedén elboldogult…”
Sokkal jobb bőrben van.
Köszönöm, doktor úr.
Mr. Garrettnek köszönje, ha még találkozik vele valaha.
Megnézhetném gyorsan a sebet?
- Köszönöm. - Egyébként is sütöttem.
Nagyon kedves.
Az én bátyám is beteg lett ennyi idős koromban. Küzdelmes.
Önnek sem voltak ott a szülei?
De nem baj. Már rég volt. Tíz éve.
- A bátyja meggyógyult? - Nem. Tífusz. Nem tudott…
Nagyon sajnálom.
Sok szempontból szerencsés vagyok.
Most van jó állásom és otthonom.
Azt hittem, kissé vidámabb lesz a hazatérés gondolatától.
Mikor adott egy hosszú gyógyszerlistát, és azt mondta, egy hónapig ne dolgozzon?
Minimum.
Akkor hogy fizetik a lakbért?
Kilakoltathatják őket?
Dehogy. Hétfő reggel első dolga lesz, hogy megy puskaport pakolni.
Nem. Nem, Martha. Az veszélyezteti a felépülését.
Ezt közölni kell vele.
Hogy nem nyerhetnek? Én közöljem, vagy maga?
Gondolom, ha jól játszom meg a lapjaim,
ülhetnék a parlament hátsó soraiban valami csip-csup jogi témán vitázva.
De igazából… szívesebben töltöm az időt azzal,
hogy visszaterelem Cracknellt az Istenhez, aki sosem hagyta el.
Vagy…
Én igazából mindig célt akartam, nem eredményt.
Érti a különbséget?
Egyébként is
egyenlő társra találtam Stellában.
Nos, nagyjából itt lehetett.
Úgy tűnik, fölcsuszamlás volt a földrengés miatt.
Igen. Az egész környéket erősen érintette.
Visszajövök szerszámokkal.
Mit remél találni?
Kézzelfogható kapcsot a múltunkhoz.
Az előttünk élt lényekhez.
Amiről azt hiszi, ott van kint.
Talán.
De egy halott fosszília hogy tudja bizonyítani egy élő létezését?
Nem tudja. De ötleteket adhat. Nyomokat.
Tényleg hisz ebben?
Azt gondolom, hiszek.
Sosem tudom pontosan, mi a különbség a gondolat és a hit között.
Egy nap esetleg megtaníthatná.
Azt hittem, jobban szereti a tárgyi bizonyítékot a feltevésnél.
A tudománynak is kellenek az álmok, akár a teológiának.
Ez kell, hogy beleugorjon a sötétbe, a tudatlanságból a megértésbe.
Vagyis hit.
Hiszel a kígyóban?
Nem tudom, Frankie.
Nem tudom, tudunk-e minden választ.
De a férjemnek ne szólj.
Tudok titkot tartani.
Én is.
Osztrigát gyűjtenek.
Gyerekként én is sokat csináltam.
Ó. Azt hittem, városi lány volt.
Nem, a partvidéken éltem 16 éves koromig.
Apám vitt Londonba, hogy megismerjem a férjemet.
Sajnálom. Biztos hiányzik.
Az első, amit meglátna, ha eljönne hozzám, az egy…
egy japán kincugi váza.
Olyan edény, amit széttörtek és arannyal raktak össze.
Gyönyörű.
Michaeltől kaptam, mikor megismerkedtünk.
Azt mondta, össze akar törni, és arannyal akar megjavítani.
Bántotta önt?
Nézze.
Kicsit más, mint Knightsbridge, mi?
- Jó napot. Köszönöm, hogy eljöttek. - Nincs mit.
Jó látni magát.
- Hogy van a beteg? - Jobban.
Mindennap tisztítom a sebet, ahogy mondta.
Fájni szokott?
Csak ha levegőt veszek.
Nagyon jó.
Köszönöm.
Laudánum. Nem kell fizetni érte.
Köszönöm.
Ha megígéri, hogy nem megy vissza dolgozni.
Már elvesztettem az állásom.
Hogy boldogulnak?
Elvagyunk.
Fizetem a lakbérüket, míg lábadozik.
Kiválóan hozzájárult az orvostudomány fejlődéséhez.
- Ez a legkevesebb. - Megmentette a fivérem életét.
Ragaszkodom hozzá.
Nem akarunk könyöradományt.
Nevvel tanult emberek vagyunk, megoldjuk a gondjainkat.
- Tudom. Vegye úgy, hogy kölcsön, amíg… - Amíg mi?
Itt rekedtünk a nyomornegyedben, gyufát és puskaport csinálunk.
- Nem látja? - Látom.
- Ezért lettem szocialista. - Bajkeverők.
Időnként bajt kell keverni a változáshoz.
Meg is van. Minden rendben. A laudánum csillapítja a fájdalmat.
Még egyszer köszönjük, doktor úr.
Jöjjön el egy gyűlésre. Nagyon szívesen látjuk.
A legjobbakat.
Segítsen nekem, Spencer. Megváltoztatni a dolgokat.
Én mit tehetnék?
Beszélhetne Charles Ambrose-zal. Engem sosem vesz komolyan.
És pontosan mit mondjak?
Tiszta, olcsó otthonok kellenek.
Meg kell győznünk Ambrose-t, adjon be törvényjavaslatot a szociális lakásokról.
Esetleg írhatok neki. Elmondom, mit láttam.
Megírnám a vázlatot, hogy benne legyenek a tények.
Vagy ebédelhetnénk együtt. És akkor megfogalmaznánk.
Kedves Mr. Ambrose! Remélem, megbocsátja, hogy írok Önnek.
Nemrégiben lehetőségem volt
tájékozódni a lakhatási körülményekről a kerületében,
és úgy vélem, most, hogy közelít a 20. század, eljött az idő a változásra.
VALÓS TÁRGY
ÉSZLELT TÁRGY FOKOZATOSAN MELEGEBB LEVEGŐ
VALÓS TÁRGY HIDEG LEVEGŐ
Colchester állomás!
Martha!
Mit keres itt?
Én is nagyon örülök neked. A városban voltam, a könyvtárban.
- Hol van Frankie? - Stellával.
Add csak, hadd vigyem. Annyi mesélnivalóm van.
- Ó, nekem is. - Alig várom, hogy megmutassam a kunyhót.
Ott van.
Bájos.
Á, ez Will.
Hó, te!
Jó napot, Cora.
Most jövök a könyvtárból. Nem délibáb volt. Úgy hívják, hogy…
- Fata morgana. - Honnét tudja?
Benne van az egyik könyvemben.
Angelucci látott egyet Olaszországban a Messinai-szorosban.
Nézze.
Ha a megfelelő hideg és meleg levegő keveredik, fénytörő lencsét hoznak létre.
Így a vízben lévő dolgok torznak tűnnek.
- Akkor én bemegyek. - Egy perc, és megyek.
A tudomány csodái.
És mégis… Nem hagy nyugodni.
Miért?
Nem tudom.
Ön és én azt hisszük, láttunk egy vitorlást az égen.
Naomi pedig azt hiszi, egy kígyót lát a vízben.
Nem… Nem is tudom.
Stella mit gondol erről?
Nem meséltem neki.
Be kéne mennem. Kiengesztelni Marthát.
Cora.
Gondolja, hogy valami különös történik itt?
Dehogyis.
- Matthew. - Kész vannak a barikádok!
- Én kezdem az éjjeli őrséget. - Mi? Matthew.
Tüzeket rakunk a parton. Ma én csinálom, aztán majd beosztjuk.
És ha meglátom…
Mi lesz? Leteríted egy tölgyhusánggal?
Lebirkózod a földre?
Visszafutok a faluba, és riasztok mindenkit.
Nem érti? A gyerekeket, mindenkit meg kell nyugtatni.
Igen.
- Talán csak meg kell világosítani őket. - Hogy érti?
A barátom, Mrs. Seaborne természettudós,
és felajánlotta, hogy eljön az iskolába, és beszél a gyerekekkel.
Értem.
Remélem, szívesen látja.
Mit szeretnél tőlem?
Hívja össze a községi tanácsot.
Semmiképp. Egy gyűlés csak erősíti az emberek félelmét.
Akkor tegyen, amit akar. Engedje be a gonoszt.
Frankie. Tíz perc.
Jó.
„Megkerestem az Urat, és meghallgatott engem,
és minden félelmemből kimentett engem.”
Mitől félsz?
Semmitől.
Bocsánat. Nem akartalak felébreszteni.
Cora elhozta a leleteit.
Mi történt?
Egy sirály repült be a házba az éjjel.
Esküszöm, ez egy jel.
- Semmi baj. Ne aggódj. - Eljön értem a kígyó.
Cora mindent elmagyaráz.
Körülöttünk, a földbe temetve ősi lények maradványai vannak.
Olyan lényeké, amiket Isten teremtett a földre sok ezer éve.
Lényeké, amik szerintem az idők során fejlődtek ki.
Tehát pár ezer év múlva az emberek megtalálják
- a kígyó maradványait? - Buta kérdés. Hallgass.
Nem, ez jó kérdés.
Mármint létezhet a kígyó?
Igen. Ha ez egy élő fosszília.
Élő fosszília? Akkor miért nem hallottam erről?
Azt nem tudom.
Közismert elmélet, hogy egyes állatok megúszhatták az evolúciót.
Akkor van kígyó?
Nyugalom, gyerekek.
- Mrs. Seaborne nem ezt mondja. - Nem. Csak azt mondom…
Van kígyó, vagy nincs?
Mondja meg az igazat.
Azért jöttem, hogy ezt kiderítsem.
Az igazság az, hogy őszintén nem tudom.
A kígyó eljön értünk.
- A kígyó eljön értünk. - Nem, nem ezt mondtam.
- A kígyó eljön… Kígyó! - Nem így értettem.
- Jacob, Mark, fejezzétek be! - Kígyó!
- Várjunk. Féltek? - Nyugalom. Elég. Megvolt a móka.
Gyerekek, elég.
Fejezzétek be. Csend legyen.
- Naomi. - Naomi, szedd össze magad…
Ő tette.
Ő tette. Ő tette.
- Ő tette. - Ruth, ülj le!
Ő tette. Ő tette. Ő tette.
Ő tette. Ő tette.
Elizabeth. Mit művelsz? Ülj le!
- Ő tette. - Mark. Mit művelsz?
- Bánt engem! - Bánt engem.
Leülni!
Jo. Ne. Kérlek, kérlek.
Kérlek. Ne állj közéjük. Kérlek.
John, menj a nővéred után!
Naomi? Naomi.
Naomi.
Naomi, kérlek!
Frankie?
Jo?
A feliratot fordította: Speier Dávid