Tilgi meg.
Tilgi at jeg syndet med Samuel Dowsett.
Det var ormen som fristet meg.
Vår hemmelighet, Naomi.
BASERT PÅ ROMANEN AV SARAH PERRY
God morgen, doktor.
Hvordan er det med pasienten?
Bare gjør som han sier.
Mrs. Seaborne. Jeg kom så fort jeg kunne.
"Minnes meg når jeg er borte."
"Dratt min vei til det tause land
der du ikke kan holde min hånd."
Sir, kan jeg få undersøke deg?
Den vokser.
Men om jeg opererer straks, er det en enkel operasjon.
Jeg vil forlate verden som jeg kom inn i den.
Uten ett arr.
Hvis jeg ikke opererer, vil han dø. Strupen hans er sammenklemt.
Med din tillatelse kan jeg gi ham et sterkt sedativ.
Hva… Operere uten hans tillatelse?
Jeg beklager.
- Kan jeg bli hos deg? - Selvsagt.
Du må hvile, Cora.
Du skjelver.
Frankie.
Faren din er død.
Er du lei deg?
Men du gråter ikke.
Jeg beklager, Frankie.
Kjære Cora, jeg kondolerer så mye.
Si ifra om jeg kan gjøre noe.
Det skal jeg. Takk, Charles.
- Takk for at du kom. - Jeg er redd jeg er tom for ord.
Vi bør dra.
Jeg skal finne en drosje.
Jeg vil ikke ta drosje.
Skal vi gå?
- Jeg vil ta undergrunnen. - Skal jeg ta ham med hjem?
Kom.
Det jeg virkelig vil, er å gå en lang tur.
Vil du bli med?
Selvsagt.
Vi følger elveleiet. Den går rett under beina våre.
Ålene pleide å svømme opp strømmen helt fra Sargassohavet.
De kom hit for å yngle.
Nå finner de jern og betong i stedet for gjørme og siv.
Jern og betong er da bra.
Hva?
Naturhistorie er min lidenskap.
Lytt. Du kan høre elven.
- Mannen min kjøpte ofte smykker til meg. - Jeg skulle ønske jeg fikk operere.
Hvordan føles det å skjære i en levende kropp?
Nei, jeg er bare nysgjerrig.
Det er spennende.
Skremmende.
Hver operasjon er et vågesprang.
Det er en risikabel handling.
Det høres fascinerende ut. Jeg skulle gjerne lært mer om det.
Hvordan føler du deg?
Underlig.
Alle Michaels venner…
Jeg spaserte en tur med dr. Garrett.
Vi snakket og snakket.
Var det galt?
Nei.
Du er fri nå, Cora, til å finne nye venner, utforske.
Vi har vært innestengt altfor lenge.
Jeg sparte denne til deg. Tenkte du kunne være interessert.
Jeg skal se til Frankie.
SJØDRAGE OBSERVERT I ESSEX
OBSERVERT I ESSEX
ENORM SJØORM
Gracie!
…du viste så stor interesse for arbeidet mitt
at jeg lurer på om du vil se meg operere på medisinerskolen?
KLOROFORM
Pasienten ble trampet på av en hest.
- Frue. - Unnskyld oss.
- Det blir mye blod. -…brudd på skinnebeinet.
- Luke Garrett skal operere. - Ja!
Stille! Stille!
Luke Garrett skal operere, assistert av George Spencer.
- Ja! - Det er kompisen min.
Kom igjen!
Herregud.
- Jeg blør heller i hjel. - Skalpell.
Jeg ser ikke.
Her er det. Rommene mine er oppe.
Du har vel aldri vært sør for elven?
Jeg er glad for å være her.
KEENS OPERASJONER
- Assisterer du alltid, dr. Spencer? - Jeg opererer selvsagt.
En inngrodd tånegl eller en blærestein.
Jeg utfører utmerket litotomi.
Men Mr. Garrett er den innovative, Mrs. Seaborne.
Kall meg Cora, er du snill.
Luke.
Så hva vil du være innovativ med videre?
Hjertet.
Hvordan?
Vel den største utfordringen er å holde pasienten i live
når jeg åpner brystkassen.
Jeg trenger bare riktig pasient.
Du er et beist.
Sykehusstyret er enig med deg.
Vi kan være skeptiske til nye ideer.
- Nei, jeg er for utvikling. - Martha er sosialist.
En sosialist og en naturhistoriker?
- Hva så? - Ingenting. Det er skjønt.
Det er skjønt?
Er hjertekirurgien din skjønn?
Mer som et kall.
Om vi var velkomne i yrker, kunne vi også hatt kall.
Kanskje vi heller ikke var velkomne.
Vi må alle følge våre kall.
Jeg er helt enig.
DISSE ANORMALE FORMENE KAN KALLES LEVENDE FOSSILER
SVANEØGLE
Hva er det?
Ingenting.
Du sa at hun dro til Maldon.
Så da er hun i Maldon?
Hvis det ikke er noe du ikke forteller.
Nei.
Si det hvis hun har vært sammen med den gutten.
Det har hun ikke.
Da kommer hun hjem snart.
Er Mrs. Seaborne hjemme?
Ja, kom inn.
Takk.
Cora?
Luke.
Hei. For en overraskelse.
Jeg har noe til deg.
TVERRSNITT AV MYOKARDIUM.
Det er vakkert.
- Hva er det? - Et snitt av et menneskehjerte.
Fra operasjonsrommet?
Nei. Jeg fikk det fra likhuset. Forskningslik.
Det er den rareste gaven jeg har fått.
Takk.
Jeg tar det med til Essex. Vi drar i morgen.
- Essex? - Ja, Colchester.
En sjøskapning er blitt observert.
Det. Det har jeg lest om.
Jeg har forsket litt.
- På mytiske dyr? - Ikke mytiske. Ekte.
Jeg tror sjøormen kan være en slags svaneøgle.
Som Darwin sier i Artenes opprinnelse, kan det være arter
som er blitt isolert fra utviklingen.
- Du har sikkert sett… - Nei.
- Ikke? - Nei, Cora…
- Hva? - Ikke…
Essex. Ikke dra.
Jeg trodde jeg skulle følge min lidenskap.
Ja, selvsagt.
- Men medisinsk sett sørger du. Cora… - Jeg gjør som jeg vil nå som han er død.
Nyheter fra Essex! Monsterorm er tilbake!
- Det er ikke så ille. - Det er heksebrennings-land.
Nyheter fra Essex!
DEN FLYVENDE SJØORM
Siste nytt. Enorm sjøorm er tilbake.
- Hva kan du fortelle om sjøormen? - Alt. Se her. Postkort?
Nei, takk.
- Leter dere etter sjøormen? - Har du sett den?
Ja visst. Stor taggete rygg og vinger.
- Sjøormer har ikke vinger. - Denne har det.
Fins det fotografier?
Husdyr er blitt spist. Og den ble nettopp sett.
- Hvor? - Aldwinter. Landsby ved Blackwater.
Aldwinter. Takk.
Selv takk.
Nyheter fra Essex!
Kan jeg gå videre? Jeg skal finne en skatt til deg.
Ikke bli sen.
Pokker ta deg!
- Pokker ta deg! - Stopp!
La meg hjelpe deg.
Kom igjen, da.
Hun sitter fast.
Kom deg opp! Opp!
Her, ta beltet mitt.
Forsiktig med halsen.
Nå!
Her.
Takk.
- Jeg må gå. - Hvor skal du?
Aldwinter.
Du har hørt historiene. Du vil ta en titt.
Det er ingenting å se. Dra hjem.
Ta imot vårt offer.
Få søsteren min hjem.
Ta dette. Få Gracie hjem.
Få Gracie hjem.
Henry?
Pastor.
Noen nytt om Gracie?
Går det bra?
Det er ingenting. Det var et uhell. Gracie?
Hun dro til Maldon for å selge kniplinger. Hun har aldri vært borte så lenge før.
Hva tror Naomi?
Hun har hørt ryktene om sjøormen.
Du vet godt at det er en myte.
Jeg tror hun ble i Maldon med en venn.
Hun er en livlig sjel. Ingen mor som passer på henne.
Jeg er her om du trenger meg.
Jeg fant disse i fella i morges.
Takk.
Hun kommer snart tilbake, Henry. Og jeg ser dere alle i kirken på søndag.
Takk, pastor.
- Leste du brevet? - Jeg har sagt
at om jeg tok meg av problemene til alle kretsens familier,
ville jeg aldri fått gjort noe.
- Hvem er dette? - Charles. Hva gjør du her?
Jeg hørte at du hadde forlatt London. Jeg ble bekymret.
Jeg skal undersøke sjødragen.
Kunne du ikke funnet en hobby i byen?
Hjulpet Martha med kampanjene?
- Jeg lovet Michael å se etter deg. - Det gjør Martha.
Will Ransome. Vi tilbød ham en sikret plass. Mistet ham til Gud.
Han har et prestegjeld ved kysten. Han kan holde øye med deg.
En sogneprest?
Jeg kan skrive og introdusere deg. Han bor i Aldwinter.
Aldwinter?
"Jeg har gravd ved elven, men ingen tegn til svaneøglen ennå."
Veldig romantisk.
"Men landsbygden er vakker,
og puben er sjarmerende. Jeg har fortsatt hjertet ditt.
Kjærlig hilsen Cora."
Spencer. Hva betyr det?
Hun har fortsatt gaven din?
Nei, jeg tror hun liker meg. Hun gjør vel det?
Mr. Garrett. Du ba meg hente deg. Jeg tror vi har riktig tilfelle.
- Væskeansamling i hjerteposen? Alder? - Femtien. Hjerterytmen synker.
Bare vær rask.
Da må jeg ta meg av din neste avtale?
Hold lungen for meg.
Saks.
Hold det.
Sjekk pulsen.
Ingenting.
Adrenalin.
Puls?
Jeg beklager.
Enda et lik i operasjonsrommet mitt.
Hun hadde et par timer igjen. Det kunne enhver se.
Du er en pioner, Garrett, og det beundrer jeg.
Men jeg må tenke på ryktet vårt.
Her prøver jeg å utføre hjertekirurgi for første gang.
Ryktet vårt. Det ville ikke lidd, det ville blitt løftet.
Forstår han ikke at jeg er en av… Nei. Jeg er uten tvil
den mest innovative kirurgen…
…av min generasjon.
- Hva om en annen blir først? - Er det andre som prøver?
Kroppen tålte ikke sjokket av kniven. Jeg trenger et sterkt hjerte.
Ung og frisk. Jeg ville gjort det i dette rommet.
La oss ta noen dager fri. Reise bort.
Til Essex.
Kom inn.
Hva er det som foregår? Har vi kommet til galehuset?
- Hva gjør du her? - Essex hørtes fristende ut.
Det er godt å se deg. Kom inn.
Du husker Luke, Frankie?
375.
374. 373.
Børster du ikke håret lenger?
Hendene dine er skitne.
- God ettermiddag, dr. Garrett. - Luke.
Jeg skal ta meg av koffertene.
- Spencer. - Trenger du hjelp?
Selvfølgelig gjør hun det.
Så hva gjør du egentlig her?
Jeg mistet en pasient på bordet.
Så leit.
Sånt skjer når man prøver en ny prosedyre. Hva med deg? Noen tegn til beistet?
Ikke ennå. Men jeg skal til Aldwinter for å finne ut mer.
Fra en kjedelig sogneprest.
- Så skrekkelig. - Ikke sant?
- Du blir nødt til å be. - Jeg nekter, og det blir fælt.
- Du burde bli her med meg. - Burde jeg det?
Det er uhøflig å dra fra meg den første kvelden.
Du har Spencer.
Men hvis beistet kaller…
Vel, jeg er tilbake etter middag.
Er det noe der ute?
Nei. Nei, bare vinden.
Kom igjen. La oss gå til de andre.
Kom da.
Så, hvem har en blyant til Naomi?
- Hva tegner du, John? - Sjøormen.
- Skal vi snakke om noe annet? - Ja, det gjør vi.
Hvem kommer til middag?
En venn av Charles. En enke og sønnen hennes, helt fra London.
Hun er gammel og rynkete. Og hun vil kjede oss
med siste sladder fra overklassens stuer.
Og sønnen hennes?
Hva tror du, Jo?
En ung student?
Fra Oxford?
Ja. Han forelsker seg i meg og frir.
Jeg avslår og knuser hjertet hans.
Blir du? Spiser middag med oss?
Ja, gjør det. Du er hjertelig velkommen.
Nei, takk. Jeg må gå før det blir mørkt.
- Far må ikke uroe seg for meg også. - Jeg skal følge deg hjem.
- Du har gjester. - De vil være her når jeg kommer tilbake.
Kan jeg spørre om noe om Bibelen, pastor?
Selvsagt.
Hvorfor frister slangen Eva?
Det er en allegori.
Slangen er egentlig djevelen.
Det var det jeg trodde.
Det er ingen slange i Essex.
Det lover jeg deg, Naomi. Det er ingenting her.
- Takk. - Alt i orden.
Hva er dette?
Naomi flådde dem i dag. For å skremme bort beistet.
Det er ikke sant, Henry. Du må fortelle henne det. Det finnes ikke noe beist.
Beskytt oss. Hold oss trygge.
Du er for ung til å være enke. Og så vakker.
Jeg føler meg litt overpyntet.
Jeg ventet at middag på prestegården ville være mer formelt.
- Har du Mr. Burns, slakteren? - Ikke hjemme.
Så fryktelig. At han har mistet faren sin så ung.
Han har faktisk alltid vært litt annerledes. Han er…
Noe for seg selv. Det er greit.
Will kommer snart tilbake. Han følger en av Jos venner hjem.
Alle er litt nervøse for tiden.
Der er han.
Ja, det har jeg…
Jeg må arbeide med prekenen min. Prøve å roe alle ned.
- Kan jeg komme inn senere? - Absolutt ikke.
De er hyggelige.
Hei.
Er du sognepresten?
Hyggelig å hilse på deg, Mrs. Seaborne.
John, husker du da jeg skar meg i ansiktet?
Dette er den rare damen fra heia.
Beklager. Jeg var uforskammet. Jeg vet ikke hva jeg skulle gjort uten deg.
Du var et monster.
Det var jeg sikkert.
- Hei. - Martha.
- Martha. Will. Gleder meg. - Gleder meg.
Jeg er sulten. Kan vi spise?
God idé.
- Så du er her for å lete etter fossiler? - Cora er besatt av sjøormen.
Den eneste sjøormen her er på en benk i kirken. Den har vært der i 200 år.
- Og nå er den vekket til live. - Jo.
Hvorfor tror du det?
Den er blitt sett på heia. Og nå tror mange at…
Det holder, Jo.
Sjøormen er ikke ekte.
Men hva om den er det? Kjenner du Charles Lyells bøker?
Ja, selvsagt.
Will leser alt.
Hvem er Charles Lyell?
Han skrev om dyr som unnslapp evolusjonen.
Kanskje sjøormen er et av dem.
Nei.
Nei, sjøormen er et påfunn.
Den er et symptom på tiden vi lever i.
Vel… spennende tider.
Med store forandringer som fører til ekte frykt.
Så du er imot utvikling?
Du er fast bestemt på å se på meg som sneversynt.
Kanskje jeg frykter din fordømmelse.
Kanskje jeg er en utstøtt… I det minste i kirkens øyne.
Jesus var en utstøtt.
En gang i tiden. Men nå er han veldig anerkjent.
Det er sant.
Jeg vil heller tro på et vesen som folk har sett
enn en usynlig gud.
Er det blasfemi?
Du får ikke Will til å dømme deg. Uansett hvor mye du prøver.
Men kapellanen min dømmer deg gjerne til helvetesild.
- Ingen av dere er som jeg ventet. - I like måte.
Far sa at du ville kjede…
Hvis dere blir i natt, kan dere se kirkebenken i morgen.
Jeg bør dra tilbake til vennen min, men jeg vil gjerne se sjøormen.
Ja, takk.
Men jeg hater kirker. Du blir. Vi drar.
Da drar vi av gårde.
Gjør som dere vil.
Blir du?
Da er det avgjort.
Henry! Henry!
- Hva er det? - Jeg var nettopp i Maldon.
Gracie?
Hun kom ikke.
Bli her hvor du er trygg.
Gracie?
Gracie!
Far!
Essex-ormen her i kirken din.
En myte skåret inn i eik.
Jeg så et blodig sauehode på heia i morges.
Drept av skapningen?
Åtsel til en ålefelle. En av fiskerne må ha mistet det.
Hvordan kan du være så sikker?
Om jeg hadde noen tvil, hvordan skulle jeg tatt vare på flokken min?
- Philip. God morgen. - God morgen.
- God morgen, Edward. - God morgen.
George. God morgen.
Gracie Banks er fortsatt savnet. Så… Hva sier du nå?
Dette er kapellanen min, Matthew Evansford.
- Dette er Mrs. Cora Seaborne. - Gleder meg.
Pastor Ransome må gjøre seg klar.
Sitt ned, Mrs. Seaborne.
Ikke på den benken.
Ikke i dag.
Jeg beklager. Dette går dypt innpå ham.
Sett deg hvor du vil.
Gå og hent hjelp. Fort!
Gracie!
Vi lever alle med tvil og frykt.
Jeg også.
Det er der Gud lever.
I vår uvisshet og i kjærlighet.
Og det er nå vi må komme sammen.
Jeg skal lytte til frykten deres
og gjøre mitt beste for å forstå den.
Ikke vær redde.
Det er når vi er mest fortapte at lyskilden er nærmest.
Reis dere.
Jonah. Hva er det?
Det er Gracie. Henry sendte meg. Han trenger hjelp.
Gracie! Gracie! Gracie!
- Fortsett, kom igjen! - Gracie! Gracie!
Gracie!
- Gracie! - Fortsett.
Gracie!
- Gracie! - Kom.
Gracie!
- Gracie! Gracie! Gracie! Gracie! - Kom igjen, hold følge!
Gracie! Gracie!
Gracie! Gracie! Gracie! Gracie!
Nei! Nei!
Nei.
Gracie.
Nei. Nei. Nei. Nei.
Nei. Nei.
Her! Hun er her borte!
Will! Will!
Her borte!
Min Gracie.
Så fryktelig.
- Djevelen. Djevelen har kommet. - Ikke nå. Vær så snill, Matthew.
"Hellige erkeengel Mikael, forsvar oss i striden.
Vern oss mot djevelens ondskap og snarer.
Med den makten Gud har gitt deg, kast Satan og alle onde ånder som streifer…"
Matthew har rett. Ormen har kommet.
"Kom og hjelp de mennene Gud har skapt
i sitt bilde, og som han har frelst til en høy pris
fra djevelens tyranni.
Be derfor om at fredens Gud
vil knuse Satan under våre føtter så han ikke lenger holder menn fanget
og gjør skadeverk mot kirken.
Gi vår bønn til Den høyeste,
om at hans nåde kommer ned til oss,
tar tak i dragen, den gamle ormen som er djevelen og Satan…"
Tekst: Evy Hvidsten