TIDLIGERE
Velkommen til det ekte Amerika.
Hva har han gjort?
Bare hudfargen hans.
Du og jeg.
Slik vi møttes.
Det lå i stjernene.
Hvor er du på vei?
Caine County i Wyoming.
Jeg har levd her hele livet. Jeg har sett helvete og skapt helvete.
Hva skal du gjøre?
Nebraska.
-Det er ikke pawnee-land. -Vil ikke ha alt.
Bare noen dekar.
Fartet rundt med alle de kontantene.
Du har tenkt å drepe meg.
Jepp.
Uten deg hadde jeg blitt drept.
Sønnen min. Han er død.
Og oppe i Powder River
er det en mann som prøver å glemme at han har levd.
Vil du hjelpe meg? Vær så snill.
-Kan du skyte? -Hvis jeg må.
Det må du.
CAINE COUNTY I POWDER RIVER
DEN NYOPPRETTEDE STATEN WYOMING I USA 1890
Et godt treff, Mr. Trafford.
Hva er det?
Du bør se det selv.
Vis meg det!
ENGLENDERNE
EPISODE II: DE DØDES STI
DEN NYOPPRETTEDE BYEN "HOXEM" CAINE COUNTY I WYOMING
-Sheriff. -Mr. Trafford.
Jeg har tittelen "Ærede",
-men jeg lar det passere. -Det bør du.
I dette landet gjør man seg fortjent til tittelen sin.
Hvordan føles det, sheriff Marshall, at etternavnet ditt overgår rangen?
Jeg prøver alltid å forbedre meg.
-Som man gjør i USA. -Har du arrestert noen?
De har en bemerkelsesverdig samfunnsånd.
Jaså?
Hva med dette?
-Hva er det? -Det, sheriff Marshall,
er et 13 uker gammelt Longhorn-Hereford-foster.
Det kostet skjorta å importere oksen fra England.
-Så leit. -Det ligger hundre til der oppe.
Alle sammen revet ut.
-Av hva da? -Nei...
Av hvem?
-Folkene dine. -Mine?
Nybyggerne.
Bøndene. Griseknullerne.
De er ikke mine.
-De lønner deg. -Du er ikke en del av dette samfunnet.
Det var lov og orden før dere kom hit.
Din lov. Din orden.
Jeg åpnet dette stedet.
Jeg!
Alene.
Men nå tror alle
irer og degoser at de kan gjøre det samme, og dette
er måten de gjør det på!
De driver meg fra marka mi.
-Marka di? -Ja.
Du bør sjekke forskriftene. Beitemarka di er offentlig, herr Ærede.
Jeg lagde den.
Dere englendere.
Jeg tror Gud gjorde det.
Og likevel vil folkene dine
dele den opp med piggtråd.
Er det den fremtiden du venter på?
-Hvem er han der? -Nattevakten.
-Så han noe? -Ser det sånn ut?
Jeg vil snakke med ham når han våkner.
Hvorfor? Han jobber for meg, slik du jobber for dem.
Kaal, har du samme forståelse av saken?
Kanskje.
Men kanskje ikke.
Bønder kan skyte eller stjele kveg.
Kjøtt, penger.
Men disse...
De ble bare skåret opp og forlatt.
-Ulv? -Hva slags ulv gjør det?
Ikke noe dyr jeg har hørt om.
-Så hva tror du? -Sand Creek i 64.
Det skjedde visst noe liknende.
Mot cheyennene.
-Drepte de gravide kvinner? -Ja.
-Tror du dette er indianere? -Nei.
Men jeg tror ikke det er grisebønder.
Og i hvert fall ikke en ulv.
Hva slags samfunn er det du har her,
som gjør noe sånt?
Herregud.
Selv du kan se hva svaret er.
MELMONT'S DAGLIGVARE OG JERNVARE
SMÅBONDENS HJEM
GRESSLETTENE I KANSAS
EN MÅNEDS RIDETUR UNNA
Du kan spørre så mye du vil. Jeg kommer ikke til å svare.
Du har rett.
Om ønsker var der vi ville være, ville vi vært der vi ikke er.
Ikke et ønske.
En beskjed.
-Fra hvem da? -Den kommer i en drøm.
Ja vel?
Drømmene mine er ville.
Da går du til en Kurahus.
Hva er det?
Den eldste.
Han hjelper deg å forstå.
Han vil ikke like det han finner.
Han er død nå.
Det er de alle.
-Nå er de der oppe. -Hvor da?
-De dødes sti. -Melkeveien.
Kanskje det er en beskjed fra dem.
Hva skulle poenget være med det?
Det vet du når du finner ut betydningen.
Men om de er der oppe og jeg er her nede,
hvem kan si meg den?
Det myldrer i kveld.
Amen.
Det er dette jeg mener.
Det strider mot naturens lover.
Hvorfor tror du ellers dyr går i flokk?
Det gjør det vanskeligere for rovdyret å velge.
Men du er her ute alene og har kun deg selv å klandre.
Hva sier han?
Hvorfor komme til et land der du ikke kan språket?
Engelsk. Forstått?
Snakk engelsk.
Kone...
Din "konge"?
Nei.
Kongen din er feit.
Gravid. Kona di er gravid.
Hvorfor sa ingen det til meg?
Det er ikke riktig, død så tett opptil nytt liv.
Ikke nå. Det er feil rekkefølge.
Jeg beklager så mye.
Virkelig. Det er forferdelig.
Gå.
Gå tilbake til henne.
Gå tilbake til kongen din.
Skal du...
...la ham slippe unna?
Nei.
Men når du skyter en pil gjennom hjertet hans,
er det i det minste fullt av håp.
Du bommet på hjertet.
-Går det bra med deg? -Ja.
Hva er dette?
Vest.
Øst.
Sør.
Nord.
Her, i fall vi skilles.
Ikke til deg?
Folket mitt bodde her i over 2000 år.
Jeg trenger ikke pinner.
-Hva skal du der oppe? -Skaffe meg land.
Hvor da?
-Nebraska. -Er det langt herfra?
Ikke så langt som du vil dra.
Hvorfor kom du reisende sørfra?
Vel...
Jeg burde ha dratt fra Liverpool. Det skjønner jeg nå.
Men...
Southampton var nærmest, så...
Slik endte jeg opp i New Orleans.
Jeg hadde det travelt, og sønnen min hadde nettopp dødd.
Så jeg hadde hjernetåke.
Nei, ikke tåke. Det var mer...
Det var... Jeg vet egentlig ikke hva det var.
Hva det er, bør jeg si. Men...
Men han som er ansvarlig, er her. Så det er her jeg må være.
Eller der oppe.
-Du kan i det minste ri. -Og skyte.
Stor forskjell på en gris og en mann.
Særlig når grisen ikke hadde gjort meg noe.
Jeg kan også skyte med pil og bue.
Jeg kan treffe en blink på 60 meters avstand.
I England kaller vi det "toxophily".
Det er veldig fasjonabelt.
-Kanskje jeg bør dra dit. -Nei.
Se på hva som skjedde med Pocahontas.
Hvem?
-Følger du stjernene om natten? -Ja.
Kan du lære meg det?
Nei.
Men du fortalte meg om dødens sti.
-Det burde jeg ikke ha gjort. -Jeg liker tanken.
Om man kan se inn i den neste verdenen,
virker denne mindre endelig.
Er det der familien din er?
Og gutten min?
-Døde han av vold eller sykdom? -Hvordan det?
Vold gir deg en snarvei.
Sykdom en lang vei.
Hvilken vei tok dine?
Stort sett snarveien.
Noen tok den lange.
Og om det var begge?
Englenderne ga oss...
...mange sykdommer.
Noen sier at
det er snarveien.
-Andre sier det er den lange. -Hva sier du?
Kort.
Voldelig.
Da kan du og jeg forvente oss samme vei.
Jeg vet ikke. Kanskje kickapoo.
-Stammeland? -Tildelt land.
Hva er det?
Blir vi forfulgt?
Det finner vi ut.
Er han en venn?
Av meg?
Kanskje.
Men av deg...
Ta frem riflen din og lad den.
Om vi må, tar jeg de to til venstre,
og du skyter pawneens hest.
Hesten hans?
Er du kresen nå?
Blir jeg skutt, er øket din eneste sjanse.
Men om jeg blir skutt...
Har jeg ingen sjanse.
Stødighet er raskest.
Soldat Charlie White!
Vi kjempet sammen i Cheyenne County.
Det er lenge siden.
Husker du meg ikke?
Du kjempet godt.
Takk, bror.
Var det derfor dere ikke angrep oss?
Kaptein Clegg ville møte deg.
Charlie varmer ofte leirbålet med fortellinger om ditt heltemot.
Skrøner og en kort historie.
Slå deg sammen med oss, så blir den lengre.
Dere overfaller folk?
Mer lønnsomt enn pensjonen fra Hæren.
Og den får du uansett ikke, med tanke på hudfargen din.
Vi deler likt.
-Det er ikke et levebrød. -Det er overlevelse.
Og levebrød er ikke ment for sånne som deg og meg.
Med mindre du har andre planer.
Jeg skal dra min egen vei.
Og la dere dra deres.
Hva har hun i veskene?
Ingenting verdt å dø for.
Så gi oss dem.
Vel...
Det er naturens gang.
Det er som å være en militærhelt
fra en rase vi alle ville utslette.
Den siste som var i din situasjon,
kunne ikke gjøre annet enn å be.
Og her er vi.
Bare gi ham de jævla veskene.
Det er ikke de som har gjort det,
de bare rydder opp.
Forsvinn.
Herregud!
For sent for henne.
-Jeg kan prøve å redde barnet. -Lever det?
Svakt.
Jeg har gjort det før, men kun på hester.
Du må redde det. Redd barnet.
Se om du finner sukker.
Det går bra.
Ta hånden min. Det er i orden.
Flink pike.
Hold fast i meg.
Sånn. Jeg har deg. Det går bra.
Det går bra.
Kom igjen.
Gjør det du.
-Jeg er ikke jordmor. -Ikke jeg heller.
Hold henne mot ditt atu. Du vil produsere melk.
Nei.
Jeg kan ikke. Jeg...
Jeg kan ikke.
Vil du ikke?
Liket av moren deres er fortsatt varmt.
Vær så snill.
-Sukkervann er ikke nok. -Da må vi dra til en lege.
-Her ute? -Et trygt sted for dem begge.
Reis nordover og kjøp en gård. Det er trygt nok.
Jeg vil ikke.
Jeg kan ikke være det.
Mor?
Jeg er mor.
-Men ikke deres. -Du mistet et barn.
-Nå har du et nytt. -Du mistet familie. Det samme gjelder deg.
-Sammen med deg? -Nei. Jeg bare...
...snudde om på argumentet.
Vi burde ha latt dem være.
Jeg har merket det ved deg.
Du sier slike negative ting.
Og så gjør du alltid det motsatte.
Ja,
kanskje jeg bør lytte til meg selv.
Du snakker ikke om den kampen.
-De fleste gjør ingenting annet. -Vil du det?
Ting ble truffet og bommet på. Det var alt.
Er dette en del av militæropplæringen din?
Du var i Hæren.
-Ja. -Den amerikanske.
-Kavaleriet. -Verneplikt?
-Jeg vervet meg. -Frivillig?
-Jeg har fiender. -Hvem da?
Siouxer, cheyenner, arapahoer, comancher, osager, kansaer.
-Noen få. -Mange.
-Hvorfor? -Noe av det
går langt tilbake.
-Noe av det... -Er takket være oss.
Jeg leter ikke etter skyld.
Eller tjenester.
Så hva vil du ha?
Kun et stykke land.
Det samme skjedde med min far.
De ga ham en adelig tittel og halve Devon.
Er Devon stort?
Sikkert ikke for deg.
Jeg trenger bare noen dekar.
Var faren din soldat?
Ja.
Ikke overraskende.
Hvorfor det?
Er det der du bor, hos familien din?
Ikke i hovedhuset.
Det var på en separat del av eiendommen.
Med sønnen din?
Ja.
Du kan spørre om du vil.
Jeg vil ikke.
Faren min var også sånn.
Stilte kun spørsmål om svaret var usikkert.
Omtrent sånn er det.
Kanskje det var derfor han var en så...
...god soldat.
Som deg.
Ikke meg.
Den soldaten fortalte historier om deg.
-Ikke noe å skrive hjem om. -Men folk gjorde det.
Ikke noe poeng. Vi leser ikke. Det har vi aldri gjort.
Synes du det er feil?
-Som et dyr. -Nei.
Men hvordan har dere oversikt over hendelser?
-Vi forteller dem til hverandre. -Du snakker lite.
-Det har jeg lært. -Hvorfor?
Men tidligere snakket vi mye.
Fra én stemme til den neste i 1000 år.
Ganske god oversikt.
En direktelinje til stjernene.
Trenger ikke å nedtegne det.
Var det derfor du ikke skjøt?
-Du ville ikke snakke om det. -Å drepe ham var å drepe en historie.
Nei, han var død alt.
Uansett om jeg skjøt ham eller ikke.
Plager det deg ikke?
Jeg har ikke noe jeg skulle ha sagt.
Er ikke det poenget?
Jeg forteller din.
-Ja vel? -Ja.
Med glede.
Du har ikke overlevd ennå.
Vi kan ikke dra til byen.
Hvorfor ikke?
Samme grunn som at vi er utenfor stien.
Vi vet ikke hva som venter oss.
Vi har ikke noe valg.
Vi må dra tilbake.
Ikke fortell noen om pengene dine.
Stoler du ikke på dem?
Har du møtt noen her du kan stole på?
Sauk?
Kickapoo.
Cherokee.
Var det derfor du ble?
I stedet for hva da?
Jeg trodde kickapooene dro sørover. Et sted i Mexico.
I stedet for å bo på tildelt land.
Det var Ishkos folk.
Drukkenbolter og fjols.
-Jeg ble tilbudt tildelt land. -Tar du imot?
Det er bare stein og sand der nede.
Oklahoma?
Vakkert territorium.
Noe er det, noe er det ikke.
Det tar tid å lage seg husvære et nytt sted.
-Det blir ingen grøde uten vann. -Vi gravde etter vårt.
Gjennom seks meter med stein.
-Og de lot deg beholde det? -De?
Nei.
Vet du hva en indianers største fiende er?
Fortiden vår.
Vi må snu ryggen til den
om vi skal overleve.
Jeg har gode overlevelsesevner.
Da kommer du til å se mot fremtiden.
Jeg skal dra nordover igjen.
-Hvorfor dit? -Jeg ble født der.
Så lenge du husker det. Det er ikke den du er. Ikke nå lenger.
John, slutt med formaningene.
Beklager.
Jeg har lett for å belære folk.
Det har du.
Det har han virkelig.
Men denne åndedansen...
Det er galskap.
Dans gir ikke en bedre fremtid. Man må grave etter den.
Vær så snill, John.
Jeg skal snakke til dukken min.
Så...
Jeg har en blanding vi gir til kalver.
Når barnet våkner, skal hun få bedre føde enn før.
-Takk. -John, jeg kom til å tenke på
den familien nær Hungry Horse som mistet et barn.
-Hun har nok fortsatt melk. -Ja, vi bør ri dit.
Vet ikke hva de vil si til to ekstra munner å mette.
Jeg har penger. Jeg kan betale.
Nei.
De er kristne.
Gud finner nok en løsning.
Jeg tilbereder kaninen, siden den falt død om foran dere.
-Jeg trodde hun ikke ville snakke? -Tysk?
Du skremte henne.
Har du sett på maken!
Snakker du tysk?
Ja.
Hva...
Hvordan så familien ut?
-Det var... -Var det en far der?
Ja.
Hadde han førkrigsskjegg, uten bart?
Ja.
-Søndagsdress? -Det liknet.
Mennonitter.
De kom hit nylig og sa de manglet en vogn.
En familie med en gravid kvinne ble oppholdt.
De ba oss holde øynene åpne etter dem.
Ja. Og der er de.
Det som er igjen av dem.
Hvor skulle de?
Oklahoma.
Hvilken vei er det?
-Sørover. -De er boomere.
-På vei for å skaffe seg land. -Sørover...
Kan dere ri etter dem...
Vi?
Bare fordi vi er på vei nordover.
-Det tar ti dager dit og tilbake igjen. -Og gårdsarbeidet kan ikke vente.
Kan ikke dere det?
Vi har grunner til å ikke...
Dra tilbake.
Men vi skal det.
Så klart skal vi det.
Vi må.
De har tilbudt oss forsyninger.
Arbeidshesten om du vil ha den.
Jeg vil ikke.
Hvorfor ikke?
Dratt langt nok tilbake.
Jeg må snu.
Har du hørt om boomere?
Nei.
Først sendte myndighetene oss ned til indianerterritorium.
Nå kaller de det bare ikke Oklahoma.
Først var det vårt.
Nå er det ikke det.
De setter oss på små teiger med hard stein
og åpner opp resten for alle andre.
For hvite folk.
Det er boomerne.
Hvite folk kom som gresshopper
for å ta landet vi nettopp hadde fått.
Selv om vi aldri kom i nærheten av å få de gode teigene.
Skjønner du hvorfor vi snakker lite nå?
Englenderne skriver en bibel, men fortalte oss ingen sannheter.
Du sa du ikke lette etter skyld eller tjenester.
Det gjør jeg ikke.
Men som han sa, er ikke fremtiden min der.
Ikke min heller, men...
Hva annet kan vi gjøre?
La dem være her.
Dra herfra.
De er tre dager unna familien sin, Eli.
Jeg tok min med gjennom her en gang.
For femten år siden.
Vi ble tvunget ut av Nebraska.
Og der de folkene er nå...
Kona mi døde, med et barn på vei.
Ikke mer enn 160 km unna der jeg skar ut dette barnet.
Jeg beholdt det.
En jente. I to år.
Til feberen tok henne, slik den tok de fleste.
Da Hæren kom tilbake for å hente meg,
levde jeg ikke for annet enn teppet som dekket hodet mitt.
Jeg forstår hva du må gjøre, og hvorfor du må gjøre det.
Jeg skal ikke protestere.
Men jeg har vært her før.
Og jeg skal ikke tilbake igjen.
Jeg må lytte til meg selv.
-En annen vogn? -Jeg byttet med dem.
Den passer hestene deres bedre.
-Du kommer tilbake. -Jeg lot pengene være der.
Jeg har visst møtt noen jeg kan stole på.
Blåøyd.
Ha dem nær deg.
Men ha kniven nærmere.
Du kommer til å få selv en morder til å stoppe opp litt.
Hvorfor det?
Ansiktet ditt.
Hva er galt med det?
Noen menn ser på det.
Bruk det øyeblikket.
Og husk, stødighet er raskest.
Er du en skorpion?
-Fra stjernene, som du sa. -Skorpionen. Ja.
Brodden?
Vi kaller halen dens Kawhat,
De svømmende endene.
-Fører våren med seg. -Bra.
Og stormer.
Akkurat.
-Skorpioner er farlige. -Ja.
For seg selv.
De stikker seg selv i forsøket på å ta byttet.
-Jeg skal passe på. -Det ligger i ditt vesen.
Jeg har noe til deg.
Reisen er tilsynelatende ganske enkel.
Sier hun som startet reisen til Wyoming i New Orleans.
Jeg kjøpte det fra dem.
Eller, jeg tilbød meg å jobbe for det.
Jeg visste du ville bli.
Det ligger i stjernene.
Jeg håpte du ville si litt mer om hva som er der oppe.
De sa det var lagd i England.
Ja, det er det.
Takk.
En uke, kanskje mer.
Tekst: Stine Ellingsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg