AIEMMIN TAPAHTUNUTTA
Tervetuloa aitoon Amerikkaan.
Mitä hän teki?
Syy on hänen ihonvärinsä.
Sinä ja minä.
Tapasimme niin.
Se oli kohtalon johdatusta.
Minne matka?
Caineen, Wyomingiin.
Olen elänyt täällä koko ikäni. Näin helvetin ja loin helvetin.
Mitä aiot tehdä?
Lähden Nebraskaan.
-Se ei kuulu enää pawneille. -En halua kaikkea.
Vain pari eekkeriä.
Hurvittelit rahoinesi ympäriinsä.
Tapat minut.
Jep.
Ilman sinua olisin kuollut.
Poikani on kuollut.
Powder-joella on mies,
joka yrittää unohtaa hänen olemassaolonsa.
Auttaisitko minua? Minä pyydän.
-Osaatko ampua? -Jos on pakko.
Sinun on pakko.
CAINEN PIIRIKUNTA, POWDER-JOKI
UUSI WYOMINGIN OSAVALTIO 1890
Osuit hyvin, herra Trafford.
Mitä?
Parasta, kun näet itse.
Näytä!
ENGLANTILAINEN
2. JAKSO KUOLLEIDEN TIE
UUSI KAUPUNKI "HOXEM", CAINEN PIIRIKUNTA, WYOMING
-Seriffi. -Herra Trafford.
Oikeastaan olen "arvoisa", mutta...
-Antaa olla. -Se kannattaa.
Tässä piirikunnassa pitää ansaita tittelinsä. Sitä ei saa syntyessä.
Miltä tuntuu, kun sukunimi on asemaa parempi, seriffi Marshall?
Yritän aina petrata.
-Amerikkalainen tapa. -Oletko pidättänyt ketään?
Tämä on hämmästyttävän kunnollista väkeä.
Niinkö?
Entä tämä?
-Mikä se on? -Se, seriffi Marshall,
on 13-viikkoinen Longhorn-Hereford-risteytys.
Toin sonnin Englannista valtavan kalliilla hinnalla.
-Sepä on ikävä kuulla. -Tuolla lojuu sata lisää.
Kaikki revitty.
-Mikä niin teki? -Ei.
Kuka niin teki?
-Väkesi. -Minunko?
Pientilalliset.
Mullantonkijat. Sianpanijat.
Ei minun väkeni.
-He maksavat laskusi. -Et kuulu tähän yhteisöön.
Laki ja järjestys vallitsi ennen tuloanne.
Sinun lakisi ja järjestyksesi.
Avasin tämän paikan.
Minä!
Yksin.
Mutta nyt
joka iikka luulee voivansa tehdä samoin,
ja he tekevät sen näin!
Ihmiset häätävät minut mailtani.
-Mailtasi? -Niin.
Tarkista lait. Laidunnat yleisillä mailla, arvoisa herra.
Laadin ne.
Te englantilaiset.
Ehkä Jumala laati ne.
Nyt teikäläiset
haluavat jakaa sen piikkilangalla.
Sellaistako tulevaisuutta odotat, seriffi?
-Kuka miehesi on? -Yövahti.
-Näkikö mitään? -Näyttääkö siltä?
Haluan jututtaa häntä, kun hän saa leukansa paikoilleen.
Miksi? Hän tekee töitä minulle, niin kuin sinä heille.
Näetkö asian samalla tavalla, Kaal?
Ehkä.
Ehkä et.
Mullantonkijat haluavat ampua tai varastaa.
Lihaa tai rahaa.
Mutta nämä...
Ne vain silvottiin.
-Susiko? -Mikä susi tekee niin?
En tiedä sellaista elukkaa.
-Mitä sitten? -Sand Creek vuonna -64.
Kuulin jotain samanlaista.
Se sota oli cheyennejä vastaan.
-Raskaana olleiden naisten tappo? -Niin.
-Epäiletkö nyt intiaaneja? -En.
Mutta sikatilallinen ei tehnyt sitä.
Eikä taatusti susi.
Mikä yhteisö tämä oikein on, seriffi?
Kun tekee sellaista.
Voi jeesus.
Jopa sinä tiedät vastauksen.
MELMONTIN SEKATAVARAKAUPPA
PIENTILALLISEN OMA PAIKKA
RUOHOMAA, KANSAS KUUKAUDEN MATKAN PÄÄSSÄ
Ihan sama, miten monesti kysyt. En kerro.
Olet oikeassa.
Jos olisimme toiveiden paikassa, emme olisi tässä.
Se ei ole toive.
Viesti.
-Keneltä? -Se tulee unessa.
Ai niinkö?
Uneni ovat villejä.
Sitten menee kurahusin luo.
Mikä se on?
Vanhin.
Hän auttaa ymmärtämään.
Hän ei ehkä pitäisi löytämästään.
Nyt hän on kuollut.
He kaikki ovat.
-Ovat nyt tuolla. -Missä?
-Kuolleiden tiellä. -Linnunradalla.
Ehkä he yrittävät lähettää sinulle viestin.
Mitä järkeä siinä olisi?
Tiedät, kun selvität sen.
Jos he ovat tuolla ja minä täällä,
kuka voi kertoa?
Tänä iltana on vilkasta.
Aamen.
Tätä juuri tarkoitan.
Se on luonnotonta.
Miksi muuten eläimet liikkuvat laumassa?
Petoeläimen on vaikeampi valita niistä.
Mutta koska olet yksin, saat syyttää itseäsi.
Mitä hän sanoo?
Mitä hyötyä on tulla maahan, jos ei puhu kieltä?
Englanniksi.
Puhu englantia.
Vaimo...
"Vainu"?
Ei.
Vainusi on lihava.
Raskaana. Vaimosi on raskaana.
Miksei minulle kerrottu?
Se ei ole oikein. Kuolema niin lähellä uutta elämää.
Ei nyt. Se menee väärinpäin.
Olen hyvin pahoillani.
Todella. Se on kamalaa.
Mene.
Palaa hänen luokseen.
Palaa vainusi luo.
Aiotko
päästää hänet?
En.
Mutta kun ammut nuolen hänen sydämeensä,
ainakin se on täynnä toivoa.
Et osunut sydämeen.
-Oletko kunnossa? -Olen.
Mikä tämä on?
Länsi.
Itä.
Etelä.
Pohjoinen.
Sinulle, jos eroamme.
Eikö sinulle?
Kansani eli täällä yli 2 000 vuotta.
Emme tarvitse keppejä.
-Mitä siellä on sinulle? -Maata.
Missä?
-Nebraskassa. -Onko se kaukana?
Ei niin kaukana kuin määränpääsi.
Miksi tulit etelästä?
No...
Olisi pitänyt lähteä Liverpoolista. Ymmärrän sen nyt.
Mutta
Southampton oli lähimpänä.
Siksi päädyin New Orleansiin.
Toimin kiireessä. Poikani oli juuri kuollut.
Mieleni oli sekava.
Tai ei sekava. Enemmänkin...
En edes oikein tiedä.
Tai on se oikeasti, mutta...
Syypää siihen on täällä. Siksi minun on oltava täällä.
Tai ainakin siellä.
-No, ainakin osaat ratsastaa. -Ja ampua.
On iso ero, ampuuko sian vai miehen.
Etenkin kun sika ei ollut tehnyt minulle pahaa.
Osaan ampua jousipyssylläkin.
Osun napakymppiin 60 metristä.
Englannissa harrastetaan jousiammuntaa.
Se on muodissa.
-Ehkä minun pitäisi lähteä. -Ei.
Mieti, miten Pocahontasille kävi.
Kenelle?
-Seuraatko iltaisin tähtiä? -Seuraan.
Voitko opettaa minulle?
En.
Mutta kerroit kuoleman tiestä.
-Ei olisi pitänyt. -Pidän siitä ajatuksesta.
Kun voi nähdä tiensä seuraavaan maailmaan,
tämä ei tunnu niin lopulliselta.
Onko perheesi siellä?
Ja poikani?
-Oliko syy väkivalta vai sairaus? -Miksi kysyt?
Väkivalta on lyhyt tie,
sairaus pitkä.
Kumman perheesi sai?
Enimmäkseen lyhyen.
Jotkut pitkän.
Entä jos kummankin?
Englantilaiset antoivat
kaikenlaisia tauteja.
Joidenkin mielestä
se on lyhyt tie.
-Muiden mielestä pitkä. -Entä sinusta?
Lyhyt.
Väkivalta.
Sitten tie on meille sama.
Enpä tiedä. Ehkä kickapoo.
-Heimojen maitako? -Palstoja.
Mitä?
Seurataanko meitä?
Se selviää yhdellä keinolla.
Onko hän ystävä?
Minunko?
Ehkä.
Mutta sinun?
Ota kivääri. Laita luoti.
Jos täytyy, ammun kaksi vasemmalla.
Ammu pawneen hevosta mahaan.
Hevostako?
Alatko nirsoilla?
Jos kaadun, voit vain paeta.
Mutta jos kaadun...
En pääse pakoon.
Varovasti ja nopeasti.
Olen sotamies Charlie White!
Taistelimme yhdessä cheyennien piirikunnassa.
Kauan sitten.
Etkö muista minua?
Taistelit hyvin.
Kiitos, veli.
Siksikö ette yrittäneet käydä kimppuumme?
Kapteeni Clegg halusi tavata sinut.
Charlie viihdyttää meitä nuotiolla kertomalla sankariteoistasi.
Epäuskottava lyhyt tarina.
Voit tehdä siitä pidemmän, jos liityt seuraamme.
Väijyttekö?
Armeijan eläkettä isompi tienesti.
Et saa eläkettä ihonvärisi takia.
Maksetaan tasapuolisesti.
-Ei se ole elinkeino. -Se on selviytymistä.
Elinkeino ei ole meidänlaisia varten.
Ellet sitten ajattele toisin.
Kuljen vain omaa tietäni.
Menkää tekin.
Mitä hänen laukuissaan on?
Ei kannata kuolla siksi.
Antakaa ne sitten.
No...
Sehän on asioiden luontainen tila.
Niin kuin sotasankari,
joka kuuluu lajiin, jonka halusimme tuhota.
Edellinen tilanteessanne
pystyi vain rukoilemaan.
Mutta tässä ollaan.
Antakaa ne hiton laukut.
Ne eivät tehneet sotkua,
siivoavat sen vain.
Menkää.
Hyvä luoja!
Nainen ehti kuolla.
-Voin yrittää pelastaa lapsen. -Onko se elossa?
Heikko.
Olen tehnyt näin, mutta vain hevosille.
Luoja. Pelasta lapsi.
Etsi sokeria.
Ei hätää.
Ojenna kätesi. Ei hätää.
Hyvä tyttö.
Pitele minusta.
Selvä. Autan sinua.
Ei hätää.
Yritä.
Tee sinä se.
-En ole kätilö. -En minäkään.
Pitele häntä atuasi vasten. Maitosi alkaa tulla.
Ei.
En voi.
En pysty.
Etkö halua sitä?
Heidän äitinsä kuoli juuri.
Ole kiltti.
-Lapsi ei selviydy sokerivedellä. -On päästävä lääkärin luo.
-Täälläkö? -Heidät on saatava turvaan.
Osta rahoillasi paikka pohjoisesta.
En halua.
Enkä voisi olla.
Äitikö?
Minä olen äiti,
-mutta en heidän. -Menetit lapsen.
-Nyt sait toisen. -Menetit perheen, joten sama juttu.
-Kanssasiko? -Ei.
Sanoin vain samaa sinusta.
Olisi pitänyt jättää heidät.
Huomasin tämän sinusta.
Sanot kielteisiä asioita,
mutta teet aina päinvastaista.
No,
ehkä pitäisi alkaa kuunnella itseäni.
Et puhu siitä taistelusta.
-Useimmat eivät muusta puhukaan. -Haluatko?
Jokin onnistui, jokin ei. Siinä kaikki.
Opitko tuon sotilaskoulutuksessa?
Olit armeijassa.
-Olin. -USA:n armeijassa.
-Ratsuväessä. -Asevelvollisena?
-Liityin. -Vapaaehtoisestiko?
-Minulla on vihollisia. -Ketkä?
Siouxit, cheyennet, aparahot, comanchet, osaget, kansat.
-On muutamia. -Paljon.
-Miksi? -Osasta tuli
kauan sitten.
-Joistakin... -Meidän takiamme.
En halua syyttää.
Tai palveluksia.
Mitä sitten?
Haluan vain maata.
Sama tapahtui isälleni.
Hän sai aatelisarvon ja puolet Devonista.
Onko Devon iso?
Ei teidän mittakaavassanne.
Pari eekkeriä riittää.
Oliko isäsi sotilas?
Oli.
Sen saattoi arvata.
Miten niin?
Asuitko siellä perheesi kanssa?
En päätalossa.
Se oli eri osassa aluetta.
Poikasi kanssako?
Niin.
Voit kysyä, jos haluat.
En kysy.
Isäni oli samanlainen.
Pitää kysyä vain, jos lopputulos on epävarma.
Näin on.
Ehkä hän oli sen takia
hyvä sotilas.
Kuin sinä.
En minä.
Se sotilas kertoi tarinoita sinusta.
-Siitä ei kannata kirjoitella. -Muut kirjoittelivat.
Ei se kannata. Emme ole koskaan lukeneet.
Onko se väärin?
-Olemme kuin eläimiä? -Ei.
Mutta miten tallennatte kaiken?
-Sanomme sen toisillemme. -Et puhu paljon.
-Opin vaikenemaan. -Miksi?
Aiemmin oli päinvastoin.
Yhdeltä toiselle tuhannen vuoden ajan.
Aika hyvin tallennettu.
Suora tie tähtiin.
Ei tarvitse kirjoittaa sitä.
Siksikö et ampunut?
-Et halunnut puhua siitä. -Hänen tappamisensa tuhosi tarinan.
Ei. Hän oli jo kuollut.
Olisinpa osunut häneen tai en.
Eikö se vaivaa sinua?
Mitä sanomista minulla on siihen?
Eikö se ole tarkoituskin?
Kerron tarinan.
-Niinkö? -Niin.
Mielelläni.
Et ole vielä selviytynyt siitä.
Emme voi mennä kaupunkiin.
Miksi?
Samasta syystä kuin piileskelemme.
Emme tiedä, mitä edessä on.
Ei ole vaihtoehtoa.
Meidän on palattava.
Älä kerro heille rahoistasi.
Etkö luota heihin?
Tapaako täällä ketään luotettavaa?
Sauk?
Kickapoo.
Cherokee.
Siksikö jäit?
Minkä sijasta?
Luulin kickapoiden lähteneen etelään, jonnekin Meksikoon.
Sen sijaan, että ottivat palstoja.
He olivat Ishkon väkeä.
Juoppoja ja tolloja.
-Minulle tarjottiin palstoja. -Valitsitko ne?
Siellä on vain kiviä ja tomua.
Oklahomassako?
Kaunista aluetta.
Osa on, osa ei.
Vie aikaa saada valmista.
-Ei voi kasvattaa ilman vettä. -Kaivoimme vettä esiin.
Kuusi metriä kallion läpi.
-Ja hekö antoivat pitää sen? -He?
Ei toki.
Tiedätkö, mikä on intiaanin pahin vihollinen?
Menneisyytemme.
Meidän on unohdettava se,
jos haluamme selviytyä.
Osaan selviytyä.
Sitten katsot tulevaisuuteen.
Aion palata pohjoiseen.
-Miksi sinne? -Synnyin siellä.
Kunhan muistat, että et ole enää sellainen.
Älä saarnaa, John.
Anteeksi.
Alan saarnata nopeasti.
Niin.
Hän alkaa.
Mutta se aavetanssi
on täyttä hulluutta.
Ei tanssi tuo parempaa tulevaisuutta. Se on kaivettava.
Älä viitsi.
Puhun vain nukelleni.
No...
Annamme koirille sekoitusta.
Kun vauva herää, se saa parempaa ravintoa.
-Kiitos. -Mietin tässä, John,
että se perhe Hungry Horsessa menetti vauvan.
-Vaimolla on yhä maitoa. -Kannattaisi mennä sinne.
En tiedä, miten he suhtautuvat kahteen ruokittavaan.
Minulla on rahaa. Voin maksaa.
Ei.
He ovat kristittyjä.
Jumala löytää varmasti keinon.
Koska jänis putosi jalkojenne juureen, sitä ei kannata tuhlata.
-Sanoitte, ettei hän puhu. -Saksaako?
Säikäytit hänet.
Jopas jotain.
Puhutko saksaa?
Puhun.
Miltä...
Miltä tytön perhe näytti?
-No, se oli... -Oliko siellä isä?
Oli.
Oliko hänen partansa sotaa edeltävää tyyliä? Ei viiksiä.
Oli.
-Pyhäpuku? -Jokin.
Mennoniitteja.
He menivät taannoin tästä ja sanoivat vankkureiden kaatuneen.
Siinä perheessä oli raskaana oleva nainen.
Meitä pyydettiin katsomaan, menevätkö he ohi.
Ja siellä he ovat.
Mitä heistä on jäljellä.
Minne he olivat menossa?
Oklahomaan.
Anteeksi. Minne päin?
-Etelään. -Olivat asuttajia.
-Menossa ottamaan maata. -Etelään...
Menettekö heidän peräänsä?
Mekö?
Olemme menossa pohjoiseen.
-Siihen menee kymmenen päivää. -Tilan työt eivät odota.
Ettekö te voisi?
Meillä on syitä olla menemättä...
Taaksepäin.
Mutta me menemme.
Menemme tietysti.
On pakko.
He tarjosivat meille tarvikkeita.
Vetohevosen, jos haluat.
En minä.
Miksi?
Olen kääntynyt tarpeeksi.
On käännyttävä takaisin.
Oletko kuullut asuttajista?
En.
Ensin valtio lähetti meidät intiaanien territorioon.
Nyt sen nimi ei vain ole Oklahoma.
Ensin se oli meidän.
Nyt ei ole.
Saimme pieniä kivisiä kaistaleita,
kun he avasivat muut alueet kaikkia muita varten.
Valkoisia varten.
Niitä asuttajat ovat.
Valkoiset ryntäsivät hyppien toistensa yli kuin heinäsirkat
varastaakseen maan, joka meille oli annettu.
Emme päässeet lähellekään parhaita alueita.
Tajuatko, miksi emme enää puhu?
Englantilaiset kirjoittivat Raamatun, mutta eivät puhuneet totta.
Sanoit, ettet etsi syyllisiä tai pyydä palveluksia.
En niin.
Tulevaisuuteni ei vain ole siellä.
Ei minunkaan.
Mutta mitä muutakaan voi?
Jätetään heidät tänne.
Lähdetään.
He ovat kolmen päivän päässä perheestään.
Vein omani tätä kautta kerran.
15 vuotta sitten.
Meidät häädettiin Nebraskasta.
Missä se perhe on...
Vaimo kuoli ennen lapsen syntymää.
Leikkasin mahan auki alle parin sadan kilometrin päässä.
Pidin vauvan.
Tyttö eli parivuotiaaksi,
kunnes kuoli kuumeeseen, niin kuin useimmat muut.
Kun armeija tuli hakemaan minua,
minulla ei ollut muuta kuin huopa pääni päällä.
Tajuan, mitä sinun pitää tehdä ja miksi.
En nosta siitä meteliä.
Mutta olen ollut täällä ennenkin.
En palaa takaisin.
Minun on kuunneltava itseäni.
-Eri vankkuritko? -He vaihtoivat ne.
Ne sopivat heidän hevosilleen.
-Palaat siis takaisin. -Jätin rahat sinne.
Voin luottaa johonkuhun.
Typerää.
Pidä ne lähellä,
mutta veitsi lähempänä.
Jos tilanne on tiukka, jopa tappajasi viivähtää.
Miksi?
Kasvojesi takia.
Mikä niissä on vikana?
Miehet katsovat niitä.
Käytä hetki hyväksesi.
Muista, varovasti ja nopeasti.
Olet siis skorpioni?
-Se tähtimerkkisi. -Skorpioni.
Piikki.
Sen häntä on meille kawhat.
Uivat ankat.
-Tuovat kevään. -Hyvä.
Ja myrskyjä.
Aivan.
-Skorpionit ovat vaarallisia. -Niin.
Itselleen.
Se keskittyy saaliiseen ja pistää vahingossa itseään.
-Varon sitä. -Se kuuluu luontoosi.
Toin sinulle jotain.
Reitti on ilmeisesti aika suora.
Sanoo nainen, jotka etsii Wyomingia New Orleansista.
Ostin sen heiltä.
Tai tarjouduin maksamaan työllä.
Tiesin, että jäisit.
Kohtalon johdatusta.
Toivoin, että kertoisit enemmän, mitä tuolla on.
Se on tehty Englannissa.
LONTOO - ENGLANTI
Niin on.
Kiitos.
Viikko, ehkä kauemmin.
Tekstitys: Meri Myrskysalmi
Luova tarkastaja Pirkka Valkama