I TIDIGARE AVSNITT
Provocera inte ett land som är redo att avfyra kärnvapen.
- Prova allt annat först. - Bra idé.
Det har inte undgått mig att du är en otroligt attraktiv, medkännande...
...man. Men just nu har vi andra problem.
Jag gav dig 15 år, ge mig en chans.
- Så att du kan styra vicepresidenten? - Så att jag är gift med dig.
Slår vi till mot Ryssland, slår Ryssland tillbaka.
Men Lenkov-gruppen är ju inte Ryssland?
Just nu är den enda gången du får ha sönder grejer.
- Vad borde jag ha sönder? - USA:s utrikesminister.
Du kanske inte ser det, men vi är bra ihop.
Jag känner det också.
Att USA och Storbritannien krigar mot Ryssland får folk att skaffa barn.
- Ber du mig...? - Nej. Det är hela poängen.
Men en hund?
Vill du vara öppen med att vi är ihop?
Ja.
- Det är bättre än en, inte sant? - Vad?
Två.
- Jag borde gå. - Vart?
Tillbaka till mitt rum. Innan personalen hittar mig.
Du kan ta det lugnt en stund.
- Ber du mig stanna? - Jag ber dig ta det lugnt.
- Ber du mig stanna? - Ber du mig att be dig stanna?
Borde jag det?
Jag vet inte. Kanske.
- Jag borde inte göra så mot dig. - Gör vad du vill.
Jag borde inte.
- Förlåt mig. - Varför?
Jag trodde inte att du kunde. För jag är ett svin.
Du är ett svin, men du hade skäl att oroa dig.
- Du var fantastisk. - Alltid. Ibland märker du det inte.
- Du borde inte förlåta mig. - Det kanske jag inte gör.
- Jo, det gör jag. - Gör inte så.
Låt inte mig vara den enda som tänker igenom hindren.
- Jag klarar det. - Jag gillar inte att vara så arg på dig.
Vad fungerade? De senaste dagarna?
- Ja. - Men varför?
- Jag vet inte. - Du måste göra det tydligt.
Jag vet uppenbarligen inte alltid.
Vad fungerade?
Du satte agendan. Du kom på mästerplanen.
- Jag ringde några samtal. - Det är inte vad du gjorde.
- Inte? - Nej.
- Vad gjorde jag? - Du ringde 100 samtal.
Du fick folk att känna sig smarta och viktiga.
- De sprang efter dig och ville hjälpa. - De är smarta och viktiga.
- Killen från Phoenix? - Han är bara viktig.
- Hatade du det inte? - Vad?
- Att vara bakgrundssångare. - Nej.
Jag trodde att jag skulle det. Men...
Nej. Det var rätt kul.
- Jag vill inte göra ingenting. - Naturligtvis inte.
- Jag är inte redo att gå i pension. - Det skulle jag aldrig tro.
Jag låg inte direkt och solade de senaste tio åren.
- Jag vet det. - Bakgrundssångare kan vara ett stort jobb.
- Det är inte direkt vad du gjorde. - Nynnade.
Du fick allt att hända. Hur befängda mina planer än var.
Du bör nog inte börja få allt att hända. Det kan bli knepigt.
Herregud, Kate.
Jag var på ett tvådagarsmöte med världsledare
och talade inte utan att bli tilltalad.
- Du var fantastisk. - Jag diskuterade regnet i oändlighet.
Du var fantastisk.
Gå inte. Inte än.
Vill du att jag stannar?
Jag vet inte. Men jag vill inte att du går.
- Flippa inte ur. - Det här låter lovande.
Jag vill vänta med... att gå ut med vårt förhållande.
- Bara tills Rysslandsgrejen är klar. - Okej.
-Är det okej? - Ja.
- Vad? - Det är okej, bara...
- Vad? - Man kan vänta länge på Ryssland.
- Jag snackar en vecka. - Napoleon sa samma sak till Joséphine.
- Jag visste att det skulle bli problem. - Jag gillar inte att ljuga för chefen.
Hon har varit din chef i tio minuter. Stå ut lite till.
Det hade varit mysko att säga det direkt. Nu är det mysko att jag inget sagt.
- Mitt jobb är att inte säga saker. - Ja.
Jag lurar inte mig själv att tro att någon någonsin vet allt.
Jag känner inte att jag behöver dela allt jag tror jag vet.
- Alla gör så. Jag är bara medveten. - Snacka om att rationalisera.
- Ingen behöver distraktionen. - Okej.
Hon ska träffa Oleg Balakin i dag, va?
- Ja. - Bra.
Vi kontaktar Ryssland genom officiella kanaler - de andra har tystnat.
Langley har ringt gamla kristelefonlinjer, men det bara tutar.
Ger du mig en ledtråd?
Det är ett fakta. Relevant för bådas våra yrkesområden.
Det här är värre än ett sympatiknull.
Det är sympatidelande av hemligstämplad information.
Jag berättar aldrig något igen.
- Så alla inofficiella kanaler är döda? - Jag vet inte.
- Vänta på briefingen. - Kom igen!
- Jag var redo att visa upp min tjej. - Det här blir bara bättre.
- Ska vi gå ut och äta i kväll? - Kanske.
Tittar du på mig över levande ljus och pratar ryska paramilitära organisationer?
Det vet du att jag gör.
Ni ska träffa ryska ambassadören Oleg Balakin.
Informera honom om att britterna vet att Lenkov
på uppdrag av ryska regeringen utförde attacken på HMS Courageous.
Och att Storbritannien tänker agera mot Lenkov-trupper i Libyen.
Med vår välsignelse, inom ett dygn.
Och där sätter vi punkt. Det är inte nästa steg i en eskalering.
- God morgon! - Detsamma, sir.
- Allt bra? - Javisst.
Du kan fortsätta.
- Fortsätt. - Jag väntar.
Han kan sitta med på briefingen.
Då så. UD skickar diskussionsämnen.
Samma samtal sker mellan militärer, underrättelseagenter och våra ambassadörer
och ryska ambassadörer.
- Varför ett utspel på utrikesministeriet? - Det är knepigt.
Enad front. Vi och Storbritannien.
Varför lägger du äggen på bären?
- Jag separerar dem. Bättre? - Tack.
- Enad front? - Ja.
För att visa att inget kommit emellan oss. Han träffar Dennison först.
- Vad heter han? Belkin? - Balakin.
Oleg Balakin. Rysk ambassadör till...
...det här stället.
- Känner du honom? - Nej.
Ring Sergei och se om det finns en vinkel?
- Visst. - Okej.
- Vad för vinkel? - Vad som helst. Gillar han rostat bröd?
- Han är rysk. Han gillar alkohol. - Det anade jag inte.
- Var snäll. Han är nervös. - Jag? Nej.
- Jag håller mig till diskussionsämnena. - Tack.
- Med punkt i slutet av meningen. - Toppen.
Han undrar om det här är ett tecken att du ändrat dig om vicepresidentskapet.
- Vad, att vi kommer överens? - Ja.
Be honom vara cool och inte förstöra det.
Okej.
Ja, uppenbarligen...
- Hallå där! - God morgon!
God morgon!
-Är ni här för att träffa mig? - Nej, tyvärr.
- Balakin. - Jag träffade honom nyss. Lycka till!
- Behövs det? - Kanske.
- Du klarar dig bra. Han är elak, men... - Jag är elakare?
- Det sa jag inte. Inte alls. - Du tänkte det.
- Bevakning av tankar är omodernt. - Det blir aldrig omodernt.
Ambassadör Balakin är redan därinne. Ska vi?
- Jag går inte in. Du får inleda. - Ensam?
- Sedan går du och de blir ensamma. - Eller så kan du göra det.
- Jag kan inte ta emot, det är ditt hus. - Ja.
Å hans majestäts regerings vägnar presenterar jag Rysslands ambassadör...
- ...Oleg Balakin för den amerikanska... - Det räcker!
Ja.
Tack så mycket för att ni tar er tid.
Så Storbritannien har berättat om planen att avsluta Lenkov-gruppens våld i Libyen.
Min regering vill uttrycka sin fasta övertygelse om
att det här blir en isolerad händelse. Ryska hämndaktioner mot Storbritannien
skulle oundvikligen få USA att stödja sin allierade.
Amerikansk arrogans matchas bara av er enfald.
Genom det häpnadsväckande antagandet att ett tragiskt ögonblick
kan tömmas på komplexitet av ert tydliga ogillande för resultatet.
Lenkov-gruppen är en oberoende enhet utan anslutning till ryska regeringen.
Ska jag hålla er ansvarig för Blackwaters handlingar? Eller Proud Boys?
- Sir... - Ni ska vänta tålmodigt...
...under min föreläsning, som jag har väntat otaliga gånger
under moraliserandet från en nation som inte bara tillverkar massförstörelsevapen
utan säljer dem i inrättningar som utan ironi kallas "närbutiker".
Liksom många organisationer...
TVÅ NER, VÄNSTER, TREDJE HÖGER, VIN
...med välbeväpnade, outbildade män påstår de sig ha koppling till Kreml
inte helt olikt lismarna som säger att er president lyssnar på dem
när allt de har är ett foto med mr Rayburns minst intelligenta son
en position det verkar finnas konkurrens om
som i alla sådana organisationer...
VINHANDLARE
STÄNGT FÖR PRIVAT TILLSTÄLLNING
Roman Lenkov har ett barn med en kvinna som heter Laurissa Safonova.
Hon bor i en villa han äger i Cap d'Antibes, den heter La Colline.
Han är där den 30:e denna månad i tre dagar.
- När är han där? - Den 30:e, i tre dagar.
- Var? - Cap d'Antibes.
- Villa... - La Colline.
La Colline.
...vi vill inte ha fler ursäkter för de hegemoniska aspirationer
som lever vidare i er presidents allt skörare minne.
Nästa gång ni önskar utbilda oss
angående gränserna för vår rätt att skydda våra medborgare
ta ett ögonblick och föreställ er vilken fantasi som krävs
för att överväga tanken att saker inte är så enkla som ni påstår.
Att Kremls önskningar inte överhuvudtaget är som ni tror.
Och att en fredlig och stabil framtid
knappast skapas genom en attack på anställda hos en individ som Lenkov
som inte verkar för min regering utan endast är välkänd brottsling.
God dag, madam.
Framför mina varmaste hälsningar till er president.
Det lät illa. Hur är det?
Är det möjligt att få prata med utrikesministern?
Jag är rädd att mr Dennison är upptagen i dag.
- Kan jag hjälpa till? - Nej tack.
- Vi borde gå. - Ursäkta trasslet.
- Jag vill sträcka på benen. - Hon sticker.
- Det här händer. - Du kan följa med.
De erbjuder oss Lenkov. Ryssarna. De ger upp honom.
Han är i Frankrike om tio dagar. De ber oss gripa honom.
- Vad...? - Betyder det?
Antingen jävlas Kreml med oss...
- ...eller så gjorde de det inte. - Ryssland gjorde det inte?
Ronnie, kan du säga åt ms Park
att vi behöver ett möte med skattereformsgruppen?
- I dag? - Ja. Genast.
NI - AMBASSAD
Jag läser bara tidningen.
- Ursäkta, sir. - Nej, du behöver inte...
Vad betyder det här?
- De vill träffa er på ambassaden. - Vilka är "de"?
- Jag vet tyvärr inte. - Sa de varför?
Tyvärr inte. De bad er bara komma dit.
Var det Kate? Hon får inte tro att jag tränger mig på.
Du vet inte. Det går bra, tack.
Tack.
De ger upp honom. De ber oss arrestera honom.
De gav mig en jävla adress.
- Det här är för att...? - De gjorde det inte.
- Det är budskapet. - De kanske jävlas.
Absolut.
- Eller så gjorde de det inte. - Ja.
Lenkov är välövervakad. Ingen vet var han är. De här är något.
De kanske inte gjorde det.
Men de skyller inte på något land. De säger att Lenkov gjorde det.
- Någon anlitade honom. - Det kan vara vem som helst.
Lenkov vet vem.
De säger att vi ska gripa honom, så berättar han.
Eller så är han en syndabock.
Vi kanske ska ta syndabocken och nöja oss. Han är kriminell.
- Lenkov? - Ja.
Jag måste prata med Dennison.
- Ni måste prata med Vita huset. - Och Langley. Kanske personligen.
Får jag bara...?
- Varför hon? - Jag går att närma mig.
- Jaså? - Ja.
Irangrejen gjorde henne synlig och...
- Och vad? - Ni är rätt nivå.
- Ni är inte ingen, men inte någon heller. - Det låter...
- ...rättvist. - De vill inte att det blir stort.
- Kreml? - De älskar sitt rykte.
De är grymma. De skjuter mot alla. Ukraina, Storbritannien.
De vill inte ringa Vita huset och säga: "Det var inte vi, det var Lenkov."
Så man talar diskret om det för någon obetydligare.
En Rysslandexpert borde briefa er.
Sedan får ni flyga till Washington.
Vi vet inte exakt om vad, men de bad oss ge er en säker linje.
- Hal? - Det var som...!
Jag hörde att du var här.
- Vad gör du här? - Jag bor här.
Ska vi ses?
Ursäkta, sir.
Jag har Vita huset i telefon.
- Hon tar ditt nummer. - Jag bjuder på biff!
Vi säger så!
- God morgon! - Hej, Dan!
Hon kommer in.
Hej!
Det här blir trubbel.
- Varför? - Jag försöker att inte lägga mig i.
Verkligen? Är det vad du gjorde i huset på landet...
- ...med planen för att befria libyer? - Jag var bakgrundssångare.
- Vad hände med Ganon? - Han är ett svin.
Mer specifikt?
Du vet. Han inleder en presidentkampanj och vill dölja det för presidenten
som klargjort att han inte vill användas som språngbräda. Illojalt.
Han kan inte sopa igen sina spår, så han är en jävla idiot också.
- Hur är det med Kate? - Bra.
- Jaså?
- Ja. - Slår vicepresidentidén rot?
Ja, faktiskt så tror jag det.
Hon gjorde vad hon ville - gjorde London till ett riktigt jobb.
Ja. Hon gjorde det till något avgörande.
- Du är stolt. - Ja.
- Hon förtjänar det. Och hon är bra på det. - Bra.
-Är det allt? - Jag ville kolla läget.
Det blir skumpigt nu.
Varför det?
- Skönt att vi inte ska kriga mot Ryssland. - Jaså?
- Jag var inte redo. - Vi var rädda allihop.
Folk...
Jag hörde någon prata om att skaffa hund.
- Eller barn. - Nej. För att ett krig skulle bryta ut?
- Apokalypsbebisar. - Vilken fruktansvärd idé.
Krig skulle innebära kärnvapen. Bebisarna blir utplånade.
Det är vansinnigt.
Men jag gillar hundar.
- Började du läsa hundannonser? - Nej.
Jag kände på mig det. Att de inte gjorde det.
- Ryssland? - Ja.
Alla i ryska etablissemanget menade att det var något de skulle göra.
Vi kunde inte hitta orderns ursprung.
Underrättelsechefer, oligarker, generaler, ingen var informerad.
- Och det är personer som brukar veta. - Konstigt.
Mindre konstigt om Ryssland inte gjorde det.
Ja.
- Du kan ändå skaffa hund. - Jag vill inte ha hund.
- Rysslandskillen? - Ja, är ni redo?
- Ja. - Berättar vi inte för honom?
Nej. Vi ska ställa frågor om Lenkov.
Som vi skulle ha ställt även om vi valde Libyen-planen.
Carly Green, Rysslandsavdelningen.
- Hej! - Hej.
-Är Carly...? - Rysslandspersonen.
- Okej. - Jag är äldre än jag ser ut.
- Det måste du vara. - Jag var nummer 6 på avdelningen.
Sedan flyttades alla till Langley eller Kiev.
CIA ägnade 25 år åt att utbilda Mellanöstern-experter.
Sedan behövdes alla till Ryssland.
- De rysktalande flyttades upp. -Är ditt område Kalla kriget?
Tolstojs influenser på Tjechovs senare verk.
- Ursäkta, kan ni...? - Kan det vänta?
-Är det mr Hayford? - Nej, mr Wyler.
- Skojar du? - Nej.
- Du har gått långt över gränsen nu. - Presidenten vill sparka utrikesministern.
- På grund av henne? - Nej.
-Är du dum? - Inte på grund av dig.
- Jo. Jag serverade honom på fat. - Låt mig förklara som du skulle göra.
Att vara så narcissistisk att du tror...
- ...att du fick honom sparkad... - Inte än, väl?
- Nej. Men det ser inte lovande ut. - Det var som fan.
Presidenten har väntat på att Ganon skulle hugga honom i ryggen.
Han håller bara ögonen på honom.
Jag ville inte att han skulle få sparken.
- Hans liv blir förstört. - Nej.
Han gör en grej med hakan när presidenten pratar.
- Ganon? - Som om han försöker gömma huvudet.
- Mannen är inte subtil. - Försök att inte låta uppspelt.
Jag måste hinna med ett plan.
- Vart? - Washington.
- På grund av Ganon? - Nej.
Du kan inte kräva att han inte sparkar Ganon.
- Det är inte därför jag åker. - Varför åker du?
Älskling - det är för fan hemligt.
Ni åker direkt till Langley och briefar Michelle och Roger Post.
De för det vidare medan ni briefar Tim och Ganon.
Okej. Säg vad du sa till mig.
Hon briefar Roger och Michelle på Langley. Sedan vidare mot Tim och Ganon.
- Kan någon annan briefa Ganon? - Tim kan briefa Ganon.
Jag antar det. Det är stort. Säkert att ni inte vill?
Det är bättre att Tim gör det.
Jag är på hans skitlista.
- Ganons? - Det är okej.
Okej. Tim tar det till UD, ni briefar Vita huset.
- Allt bra? - Ja. Bara en stor vändning efter allt.
- Ja. - Trowbridge lär hata det.
Det är morgondagens problem.
I dag visar ni ryssarna att vi tar tipset på allvar.
Att resa till Washington är en signal.
- Vem berättar för Trowbridge? - Jag åker till MI6 så fort ni är i luften.
- De sköter Downing Street. - Dennison?
De berättar.
Vi har byggt upp tillit. Jag är här för att berätta saker.
- Se inte på mig som om jag är en skit. - Det är du.
Presidenten iakttar dig. Du kan inte två dina händer nu.
Det här är stora ligan.
Till resan.
- Jag föredrar svart. - Jag är medveten om det.
- Från början? - De vet vad du sa till mig.
- Men har de frågor... - Okej.
Vad åt ni till lunch?
- Yoghurt. - Ni har på er den.
Hej! Kom ett ögonblick.
Fan!
Nej, nej!
- Nej, nej! - Kate?
- Jill! Hej! - Hej!
- Jag kissade inte på mig. - Okej.
- Dräkten är inte svart. - Vill du ha en handduk?
Det torkar nog.
- Täck över det? - Bra idé.
Kan vi ta en drink sedan?
- Ambassadören? - Javisst.
Jag ringer efteråt.
- Säg att vi bekräftade tipset. - Ja.
- Med vem? - En källa i Prag. Det stämmer.
Trevligt att se er allihop. Vet vi något nytt?
- Dubbla källor. - Tankar?
- Vi säger ja. - Samma här.
- Frankrike lär gå i taket. - Vi tar det.
De gillar att säga nej några gånger först.
- Vi fjäskar lite. - Och britterna?
- Snart. - Jo...
Skjuter vi upp Libyen-planen eller skrotar den?
- Skrotar. - Premiärministern blir inte glad.
Hans inhemska agenda gör alternativ ett mer attraktivt.
- Innan vi har pratat... - Ganon har det.
-Är han med? - Snart.
Jag vill inte städa åt Kreml.
Det är britterna och alternativet var ett tanklöst företag i Libyen.
- Prata med fransmännen. - Tack, allihop!
Bra jobbat. Danny? Tokyo.
- Vi är inte glada. - Varför kan inte Australien skälla på dem?
- Australien vill inte bli inblandade. - Nej.
- Om det tar upp hela mötet... - Det borde det inte.
- Förlåt, förlåt! - Ingen fara, jag var tidig.
Mötet tog slut tidigare än jag trodde.
- Ovala rummet. Tjusigt värre. - Ja, fan ta det.
Hej!
Så hur går det? Har du varit där?
Jag har varit i Doha. De släpper inte in mig i Kabul.
- De skulle släppa in oss allihop. - Ja.
Men när du skickades till London istället pausade de.
Skit!
- Har du pratat med Bazya? - Nej.
Jag ville ringa henne, men allt blev så...
- Hektiskt? - Vansinnigt.
Det kan jag tro.
- Jag ska ringa henne. - Det behövs inte.
- Jo, jag ska. - Bazya har ingen telefon.
- De tog hennes telefon och dator. - Fan!
Hon får inte lämna huset utan Hussein.
Ursäkta, har ni Chardonnay? Tack.
- Så vad gör ni? - Försöker få ut folk.
- Hur många är kvar? - Folk som jobbade för oss...
...och har orsak att frukta för sina liv där? 35 000.
- Jag vill höra vad du gör i London. - Inget. Tog sig Par ut?
- Kate... - Ja eller nej?
Hon var på en demonstration och talibanerna slog henne med gummirör.
Men bara mot brösten och underlivet så att hon inte kunde fota som bevis.
Sedan demonstrerade hon igen och de förde bort henne.
Hon är förmodligen död.
Vi vill tro att hon är i fängelse.
Det är smart. Två för priset av en.
- Det är bara Kate. - Hjälper du inte till?
Viskar hur hon ska fjäska för Bryssel utan att reta Frankrike?
- Hon behöver inte min hjälp. - Då pratar vi om mina problem.
Jobba på institutet! Jag är omgiven av små doktorander i historia
som försöker lära mig om Vietnam.
- Det måste finnas fördelar. - Nej. Man får inte knulla någon längre.
Man kan inte ens gifta sig.
Som du med Kate? Ligga lågt ett tag och sedan bjuda alla på bröllop?
- Den tiden är över. - Hemskt sorgligt.
SNP vill få ut våra kärnvapen ur Skottland.
GCHQ skiter på sig om Kina.
- Det finns massor med jobb. - Det vore kul. Men jag är inte redo.
Ska du ersätta Ganon?
Vad pratar du om?
Ganon retade upp presidenten igen. Om Mexiko, sa Larry.
- Larry hittar på. - Jaså?
Utrikesministern går mot slutet...
Det borde vara du.
Kan han få en till drink, så kanske han svimmar av?
- Inte tillbaka än? - Hon är i hissen.
Välkommen tillbaka!
- Ska jag skicka upp doktorn? - Lägg av, Byron.
- Vi bör börja vid huset. - Vad händer?
Byron har aldrig sett en bakfull kvinna.
- Välkommen tillbaka! - God morgon!
- Det är inte morgon. - Trowbridge vill träffas om en timme.
Var?
Han har en tillställning på IoD, men kan kliva ut en stund.
-Är Dennison där? - Jag vet inte.
Det borde han vara. Premiärministern lär bli helgalen.
Någon lärde mig att om man är hemskt trött och byter skor
så lurar man kroppen att tro att det är morgon. Byt allt, kanske.
Ser du det här?
- Ja. - Det är därför jag har svarta dräkter.
Sådant här syns inte på svart.
Det får mig att se galen ut.
- Ska jag hämta något svart? - Toppen.
Byxor! Inga jävla klänningar.
Ja?
De marscherade in i Ukraina och tänkte köpa vårt bifall med bensinpriset.
SJÄLVFÖRSÖRJANDE PÅ ENERGI
Vi tänkte, nej. Vi slutade importera rysk olja.
Fast vinden blev kallare och bränslet dyrare
lyste våra hem av...
Ja, vänta. Jag kliver ut.
Kalla vindar blåste genom landet...
Nej, fortfarande här. Ja.
Tack.
- Tolv minuter. - Premiärministern.
Tolv minuter efter att jag sa till Libyen att jag räddade dem från Lenkov-trupperna.
Det var då Ganon ringde.
Jag hade accepterat Libyens tack, kysst den kungliga ringen
och 12 minuter senare, i ett telefonsamtal som varade en minut och 42 sekunder
sa Ganon åt mig att backa.
Orden förvandlades till tvål i munnen.
Han sa åt mig att säga åt Libyen att vänta medan amerikanerna bestämde saker åt oss.
Presidenten vill ha det bästa för Storbritannien.
Gör inte bort er.
Han kunde inte ignorera möjligheten att ryska staten inte låg bakom attacken.
Vi ger oss inte på ryska staten, utan legosoldater.
- Låter det bekant? - Om det finns något sätt att trappa ner...
Vad hände med avskräckning?
- Tappade han intresset? - Nej.
Ni fick mig att tro att presidenten också tyckte att fred i Libyen var viktigt.
Tror han att gripandet av någon namnlös mafioso
av ett gäng fransoser väger upp 40 döda sjömän?
Om vi griper Lenkov talar han om vem som anlitade honom.
Det tar evigheter.
Presidenten förstår det och är inte glad över det.
Jag sa till Ganon att ytterligare fördröjning var oacceptabelt.
Storbritanniens behov måste tillgodoses.
Ganon tog upp era invändningar. Det gjorde jag med.
- Inför presidenten? - I Ovala rummet.
Ingen ignorerar kompromisserna.
Presidenten är otroligt tacksam för ert tålamod.
Han har det inte.
Det var något uppfriskande med tiden då USA bara bad oss dra åt helvete.
Nu blir vi torrjuckade igen och får höra att det är kärlek.
- Hur gick det? - Jättebra.
- Pratade du om vicepresidentskapet? - Nej.
- Inte ens med Billie? - Nej.
- Sa hon något om Ganon? - Nej.
Frågade du?
Jag sa ingenting. Inte till presidenten, inte till Billie.
Jag briefade på Langley. De förde min information vidare.
Jag var i Ovala rummet med 90 andra i 40 sekunder och sedan gick jag.
- Skit också... - Sedan ville Trowbridge träffa mig...
...för att beskriva hur planen jag tvingade på honom gick upp i rök.
- Libyen? - De tar en annan väg.
- Bättre? - Inte enligt honom.
- Vad sa du? - Att jag försökte.
Att presidenten sympatiserar.
Jag sa att jag föll på knä och bad presidenten att tänka om.
Men att det står klart att det här är det bästa för Storbritannien.
Jag sa inte att jag teg som en idiot medan Ganon körde över mig totalt.
Jag träffade Jill.
Klein?
Illa?
Vad fan tror du?
Jag måste ringa Dennison och tala om var vi är.
Lite sent, eller?
Trowbridge försöker nog förstöra allt...
Du kan ringa honom i morgon.
Undertexter: Maria Fredriksson