‎DIN EPISOADELE ANTERIOARE
‎Nu vă jucați cu o țară dispusă ‎să lanseze o bombă nucleară.
‎Încercați totul înainte de asta.
‎Are o idee bună.
‎Nu am putut să nu observ ‎că ești un bărbat incredibil de atrăgător...
‎și empatic.
‎Dar, în clipa de față, ‎avem probleme mai importante.
‎Ți-am oferit 15 ani, dă-mi naibii o șansă!
‎Să fii în umbra vicepreședintelui?
‎Să fiu căsătorit cu tine.
‎Dacă vom ataca Rusia, Rusia va riposta.
‎Dar Grupul Lenkov nu înseamnă Rusia, nu?
‎E singurul moment ‎în care poți rupe mâța-n două.
‎Și pe cine ar trebui să rup?
‎Pe secretarul de stat.
‎Poate că nu-ți dai seama acum, ‎dar suntem grozavi împreună.
‎Și eu simt asta. Nu pot gândi ‎cu tine aproape, abia pot respira.
‎Dacă SUA și Marea Britanie ‎intră în război cu Rusia,
‎e un moment prielnic ‎în care oamenii fac copii.
‎- Îmi ceri cumva să facem un...? ‎- Nu. Tocmai asta e ideea.
‎Dar un câine?
‎Vrei să fii ‎într-o relație publică cu mine?
‎Da.
‎E mai bine decât unul, nu?
‎Ce anume?
‎Doi.
‎DIPLOMATA
‎Ar trebui să plec.
‎Unde?
‎Înapoi în camera mea.
‎Înainte să mă găsească angajații.
‎Poți să te relaxezi cinci minute.
‎Îmi ceri să rămân?
‎Îți spun că te poți relaxa.
‎Îmi ceri să rămân?
‎Îmi ceri să-ți cer să rămâi?
‎Ar trebui?
‎Nu știu.
‎Poate.
‎N-ar trebui să-ți fac asta.
‎Ar trebui să-mi faci orice vrei.
‎Ba n-ar trebui.
‎Îmi pare rău.
‎De ce?
‎N-am crezut că ești în stare.
‎Fiindcă sunt o jigodie.
‎Ești o jigodie, dar aveai ‎motive întemeiate să-ți faci griji.
‎Ai fost nemaipomenit.
‎Sunt mereu. ‎Uneori îți dai seama abia mai târziu.
‎N-ar trebui să mă ierți.
‎Poate că nu te iert.
‎- Ba da, am să te iert. ‎- Nu face asta!
‎Nu mă lăsa să gândesc de una singură ‎când întâmpinăm obstacole.
‎Mă descurc.
‎Eu nu. Nu-mi place ‎să fiu așa de furioasă pe tine.
‎Deci ce a funcționat?
‎În ultimele zile ne-a mers bine, nu?
‎- Da. ‎- Da. De ce oare?
‎Nu știu.
‎Nu, trebuie să-mi spui clar.
‎În mod evident, nu știu mereu.
‎Ce a funcționat?
‎Tu ai stabilit planul.
‎Ție ți-a venit ideea salvatoare.
‎Eu doar am dat câteva telefoane, ‎să simți că nu ești singură.
‎Nu asta ai făcut.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎- Ce am făcut? ‎- Ai dat 100 de telefoane.
‎I-ai făcut pe oameni ‎să se simtă geniali și importanți.
‎- Vin la tine în fugă, disperați să ajute. ‎- Chiar sunt geniali și importanți.
‎Tipul din Phoenix?
‎El e doar important.
‎Nu ți-a displăcut?
‎Ce anume?
‎Acompaniamentul vocal.
‎Nu.
‎Credeam că o să-mi displacă.
‎Dar...
‎nu.
‎A fost distractiv.
‎Nu vreau să nu fac nimic.
‎Firește că nu.
‎Nu sunt gata să mă retrag.
‎N-aș crede asta în veci!
‎Să știi că în ultimul deceniu ‎nu am stat doar să mă bronzez.
‎Da, știu.
‎Acompaniamentul vocal e meserie grea.
‎Nu e tocmai ce făceai tu.
‎Îți fredonam.
‎Făceai totul posibil.
‎Orice plan dement care-mi trecea prin cap.
‎Nu cred că ar trebui să începi ‎făcând totul posibil.
‎- Da. ‎- Poate fi dificil.
‎Iisuse, Kate!
‎Am participat la o ședință de urgență ‎de două zile a liderilor lumii
‎și nu am vorbit neîntrebat.
‎Ai fost grozav.
‎Am discutat șocant de mult despre vreme.
‎Ai fost nemaipomenit.
‎Nu pleca.
‎Nu încă.
‎Vrei să rămân?
‎Nu știu.
‎Dar nu vreau să pleci.
‎Nu te enerva!
‎Deja îmi place ce aud.
‎Aș vrea să amânăm decizia...
‎de a ne face publică relația.
‎- Până când se termină tevatura cu Rusia. ‎- E în regulă.
‎Chiar așa?
‎Da.
‎Ce e?
‎Sunt de acord, doar că...
‎Ce?
‎Oamenii au așteptat mult ‎să se termine tevatura cu Rusia.
‎Îți cer șapte zile.
‎Și Napoleon i-a zis lui Joséphine ‎să aștepte să termine cu Rusia.
‎Știam eu că va fi o problemă.
‎Nu-mi place să-mi mint șefa.
‎E șefa ta de foarte puțină vreme. ‎Poate să-ți mai displacă puțin.
‎Ar fi fost ciudat să-i spun despre noi ‎de la bun început.
‎Acum e ciudat că nu i-am spus încă.
‎- E în fișa postului meu să nu zic nimic. ‎- Da, e ciudat.
‎Nu trăiesc cu concepția greșită
‎că există vreun om ‎care să cunoască întru totul ceva.
‎Așa că nu mă simt obligată ‎să împărtășesc tot ce cred că știu.
‎Pot omite lucruri.
‎Toți fac asta.
‎Eu doar o conștientizez.
‎Ce justificări raționale!
‎Să nu distragem atenția nimănui, ‎asta e ideea.
‎În regulă.
‎Azi se întâlnește cu Oleg Balakin, nu?
‎- Da. ‎- Bun.
‎Comunicăm cu Rusia ‎pe toate canalele oficiale plauzibile,
‎fiindcă niciun canal neoficial ‎nu mai e viabil.
‎CIA-ul încearcă ‎vechile linii de dezamorsare,
‎dar nu-i bagă nimeni în seamă.
‎Îmi dezvălui o informație ca să mă împaci?
‎E doar o observație.
‎Relevantă pentru slujbele amândurora.
‎E mai rău decât o partidă de sex de milă.
‎E o desecretizare din milă ‎a unei informații confidențiale.
‎Nu-ți mai zic nimic în viața mea.
‎Toate canalele secrete sunt închise?
‎Nu știu.
‎- Așteaptă informarea. ‎- Haide!
‎Eram pregătit ‎să mă afișez cu iubita la braț.
‎E din ce în ce mai bine.
‎Ieși la cină cu mine diseară?
‎Poate.
‎Mă privești la lumina lumânării?
‎Îmi vorbești despre organizații ‎paramilitare nonguvernamentale ruse?
‎Știi bine că asta voi face.
‎Te întâlnești la Ministerul de Externe ‎cu ambasadorul rus, Oleg Balakin.
‎Îl vei informa că Marea Britanie știe ‎că Grupul Lenkov,
‎la comanda guvernului rus, ‎a atacat portavionul HMS Courageous.
‎Iar Marea Britanie va lua măsuri ‎împotriva trupelor Lenkov în Libia.
‎Cu binecuvântarea SUA, ‎în următoarele 24 de ore.
‎Iar aceasta va fi măsura finală,
‎nu vor urma măsuri mai drastice.
‎’Neața!
‎’Neața și dv., domnule!
‎E totul în regulă?
‎Da.
‎Poți continua.
‎- Continuă. ‎- Am să aștept.
‎Poate asista la informare.
‎În regulă, atunci.
‎Departamentul de Stat va trimite ‎subiecte de discuție.
‎Aceeași discuție se poartă ‎între armate, servicii de informații
‎și între ambasadorii SUA
‎și ambasadorii ruși din toate țările.
‎De ce faci demersul ‎la Ministerul de Externe?
‎Da, e cam ciudat.
‎Front comun. Noi și Marea Britanie.
‎De ce ai pus ouăle peste fructe? ‎Acum s-au mânjit de ou.
‎Ți-l dau deoparte.
‎- E mai bine așa? ‎- Mulțumesc.
‎- Front comun? ‎- Da.
‎Ca să le fie clar că nu avem ‎nici cea mai mică neînțelegere.
‎Se va întâlni cu Dennison, apoi cu tine.
‎- Cum îl cheamă? Belkin? ‎- Balakin.
‎Oleg Balakin.
‎Ambasadorul rus în...
‎locul ăsta.
‎- Îl cunoști? ‎- Nu.
‎Vrei să-l suni pe Serghei, ‎să afli care-i treaba cu el?
‎- Sigur. ‎- Bine.
‎Ce vreți să aflați?
‎Ce-o fi. Dacă îi place ‎pâinea prăjită sau nu.
‎E reprezentantul Federației Ruse. ‎Îi place alcoolul.
‎Nu mă așteptam la asta.
‎Fii cuminte!
‎E neliniștit.
‎Eu? Nu.
‎- Mă voi rezuma la subiectele de discuție. ‎- Mulțumesc.
‎Măsură finală, nimic în plus.
‎Minunat!
‎Încearcă să-și dea seama ‎cât ar trebui să aștepte
‎să întrebe dacă e un semn ‎că vrei să fii vicepreședinte.
‎- Faptul că noi doi ne înțelegem? ‎- Da.
‎Zi-i să fie calm și să nu strice tot.
‎Bine.
‎Da. În mod evident, ei...
‎Salutare!
‎Bună dimineața!
‎Bună dimineața, dle!
‎La mine ați venit?
‎Nu, din păcate.
‎La Balakin.
‎Tocmai m-am întâlnit cu el. Baftă!
‎- E nevoie? ‎- Posibil.
‎Rahat!
‎O să te descurci.
‎- E rău, dar... ‎- Eu sunt mai rea?
‎N-am spus asta.
‎N-am spus-o.
‎Dar ai gândit-o.
‎Monitorizarea gândurilor nu mai e la modă.
‎E întotdeauna la modă.
‎Ambasadorul Balakin e deja înăuntru.
‎Intrăm?
‎Eu nu intru. Faci tu prezentările.
‎De unul singur?
‎Apoi ieși și îi lași singuri.
‎Sau faci tu prezentările.
‎Nu-i pot întâmpina eu.
‎E clădirea ta.
‎Da.
‎În numele guvernului Maiestății Sale,
‎e o onoare ‎să i-l prezint pe ambasadorul rus
‎în Marea Britanie, Oleg Balakin, ‎ambasadoarei SUA...
‎E suficient.
‎Da.
‎Vă mulțumesc că v-ați făcut timp ‎să ne întâlnim, domnule ambasador.
‎Înțeleg că Marea Britanie ‎v-a împărtășit planurile
‎de a pune capăt ‎violenței Grupului Lenkov în Libia.
‎Guvernul meu vrea ‎să-și exprime așteptările ferme
‎că acesta va fi considerat ‎un incident izolat.
‎Eventualele represalii ruse ‎asupra Marii Britanii
‎ar atrage inevitabil Statele Unite ‎în sprijinul vechiului său aliat.
‎Încă o dată, aroganța americană ‎este egalată doar de simplitate.
‎De ipoteza cutremurătoare ‎că un moment marcat de tragedie
‎poate fi văduvit ‎de complexitatea sa infinită
‎de claritatea ‎aversiunii voastre față de urmări.
‎Grupul Lenkov este o entitate ‎întru totul independentă,
‎fără nicio afiliere cu guvernul rus.
‎Ar trebui să vă trag la răspundere ‎pentru acțiunile Blackwater
‎sau Proud Boys?
‎- Domnule... ‎- Veți aștepta cu răbdare
‎să-mi termin discursul, ‎cum am așteptat de nenumărate ori
‎să-mi facă morală o națiune
‎care nu numai că produce ‎arme de distrugere în masă,
‎ci le mai și vinde ‎până și la magazinașele de cartier.
‎Grupul Lenkov, ca multe organizații...
‎DOUĂ ETAJE MAI JOS ‎STOUDT WINE CO.
‎...de analfabeți înarmați,
‎susține că are legături ‎la nivelurile superioare ale Kremlinului,
‎aidoma lingăilor care insistă că au ‎influență pe lângă președintele vostru,
‎când, de fapt, nu au decât o fotografie
‎cu cel mai puțin inteligent fiu ‎al domnului Rayburn,
‎post pentru care se pare că există ‎o concurență constantă și acerbă,
‎la fel ca toți acei...
‎MAGAZIN DE VINURI ‎STOUDT WINES CO.
‎ÎNCHIS PENTRU UN EVENIMENT PRIVAT
‎Roman Lenkov are un copil ‎cu o femeie pe nume Laurissa Safonova.
‎Locuiește într-o vilă a lui ‎din Cap d’Antibes, numită La Colline.
‎Va fi acolo din data de 30, luna asta, ‎timp de trei zile.
‎Când va fi acolo?
‎De pe 30, timp de trei zile.
‎- Unde? ‎- În Cap d’Antibes.
‎La vila...
‎La Colline.
‎...nu suntem interesați
‎să vă mai tolerăm un pretext ‎pentru aspirațiile hegemonice
‎care dăinuie încă în amintirile fragile ‎ale președintelui vostru.
‎Data viitoare ‎când veți mai vrea să ne educați
‎privind limitele dreptului de a ne apăra ‎cetățenii, acasă și peste hotare,
‎v-aș ruga să faceți ‎un mic exercițiu de imaginație
‎și să cântăriți ideea
‎că lucrurile nu sunt atât de simple ‎cum susțineți voi.
‎Că dorințele Kremlinului ‎e posibil să difere
‎de cum le vedeți voi.
‎Și că oportunitatea ‎unui viitor pașnic și stabil
‎cu greu poate fi facilitată de un atac ‎asupra angajaților unui individ
‎ca Roman Lenkov,
‎care nu face parte din guvernul meu,
‎ci e, pur și simplu, un criminal de rând, ‎de talie internațională.
‎O zi bună, doamnă!
‎Vă rog, transmiteți-i gândurile mele bune ‎președintelui dv.
‎A sunat rău de tot.
‎Te simți bine?
‎Aș putea vorbi o clipă ‎cu ministrul de Externe?
‎Mă tem că domnul Dennison are ‎foarte multe întâlniri azi.
‎V-aș putea eu ajuta cu ceva?
‎Nu, mersi.
‎Să mergem!
‎Scuze pentru agitație.
‎Aș vrea să mă plimb puțin.
‎A plecat fără pază.
‎Se tot întâmplă.
‎Poți să vii și tu.
‎Ni-l dau pe tavă pe Lenkov.
‎Rușii.
‎Ne spun unde-l găsim.
‎Va fi în Franța peste zece zile. ‎Ne spun să-l arestăm.
‎- Asta ce...? ‎- Înseamnă?
‎Fie Kremlinul se joacă cu mintea noastră...
‎fie nu e el vinovat.
‎Rusia...
‎nu e vinovată?
‎- Alo? ‎- Ronnie, i-ai putea spune drei Park
‎că vrem o ședință ‎cu echipa de reformă fiscală?
‎- Astăzi? ‎- Da.
‎- Imediat. ‎- Mă ocup.
‎DV. LA AMBASADĂ
‎E în regulă. Doar citesc ziarul.
‎- Sigur că da. Scuze, domnule. ‎- Nu, nu trebuie să...
‎Ce înseamnă asta?
‎Ar dori să veniți la ambasadă.
‎Cine, mai exact?
‎Mă tem că nu știu.
‎Au spus cumva de ce?
‎Din nou, îmi pare rău.
‎V-au rugat doar să veniți.
‎Kate? Dacă nu Kate m-a chemat, ‎ar trebui să știe asta.
‎Nu vreau să creadă că mă amestec.
‎Nu știi. E în regulă. Mulțumesc.
‎Mulțumesc.
‎Ni-l dau pe tavă.
‎Ne spun să-l arestăm.
‎Mi-au dat și adresa, futu-i!
‎- Și asta fiindcă... ‎- Fiindcă nu-s vinovați.
‎Ăsta e mesajul.
‎E posibil să te ducă de nas.
‎Fără îndoială.
‎- Sau nu ei sunt vinovați. ‎- Da...
‎Lenkov e un tip foarte discret. ‎Nimeni nu știe unde e.
‎E o chestie majoră.
‎Poate că nu sunt ei vinovați.
‎Dar nici nu dau vina pe Cuba, de pildă.
‎Dau vina pe Lenkov.
‎E mercenar. Spun că l-a angajat cineva.
‎Ar putea fi oricine.
‎Lenkov știe cine l-a angajat.
‎Spun să-l arestăm pe tip ‎și ne va spune cine l-a angajat.
‎Sau e un țap ispășitor.
‎Putem să arestăm țapul ispășitor și gata.
‎Și-așa e un tip rău de tot.
‎Lenkov?
‎- Da. ‎- Da.
‎Trebuie să vorbesc cu Dennison.
‎- Trebuie să vorbești cu Casa Albă. ‎- Și CIA.
‎Și nu cred că e bine la telefon. ‎Mai bine te duci acolo.
‎Aș putea să...?
‎- De ce ea? ‎- Sunt abordabilă.
‎- Ești? ‎- Da.
‎Faza cu Iranul i-a dat credibilitate și...
‎Și ce?
‎Ești la nivelul potrivit.
‎Nu ești nici nimeni, ‎dar nici cineva foarte important.
‎Asta e...
‎corect.
‎Nu vor să afle mulți oameni.
‎Kremlinul?
‎Țin la reputația lor.
‎Sunt mari și tari. Atacă pe oricine.
‎Ucraina, Marea Britanie.
‎Nu vor să sune la Casa Albă și să spună:
‎„Suntem nevinovați, ‎Lenkov ne-a băgat în bucluc.”
‎Așa că îi spui în secret cuiva ‎care nu e foarte important.
‎Ar trebui să chemăm pe cineva ‎să te informeze legat de Rusia.
‎Apoi să te urcăm ‎într-un avion spre Washington.
‎Nu știm exact despre ce e vorba,
‎dar vă roagă să vorbiți pe o linie sigură.
‎Hal?
‎Iisuse Hristoase! Să-mi trag una!
‎Am auzit că umbli pe-aici.
‎- Ce faci aici? ‎- Aici locuiesc.
‎- Asta ce-i? ‎- Nemernic mai ești!
‎Mai stai? Te scot la băut.
‎Îmi pare rău, domnule.
‎Doar că...
‎Am un apel de la Casa Albă.
‎- Îți ia ea numărul. ‎- Te scot la o friptură.
‎S-a făcut!
‎- ’Neața! ‎- Bună, Dan!
‎Intră acum.
‎Salut!
‎O să dau de belele din cauza asta.
‎- De ce? ‎- Încerc să nu mă bag în treaba ei.
‎Pe bune?
‎Asta ai făcut la casa de la țară,
‎cu planul în 19 puncte ‎de eliberare a libienilor în Libia?
‎Acompaniament vocal.
‎Ce s-a întâmplat cu Ganon?
‎E un dobitoc.
‎Îmi dai câteva detalii?
‎Știi ce s-a întâmplat. ‎Își lansează campania prezidențială
‎și încearcă să o ascundă de un președinte
‎care a afirmat destul de clar ‎că nu va fi folosit,
‎ceea ce îl descalifică ‎prin lipsa de loialitate.
‎Mai rău e că nici nu e în stare ‎să-și acopere urmele,
‎ceea ce-l descalifică fiindcă e un idiot.
‎Ce face Kate?
‎Bine. Da.
‎Nemaipomenit.
‎Chiar așa?
‎Da.
‎Ideea de a deveni vicepreședintă ‎a prins rădăcini?
‎Da, să știi că da.
‎Eu așa cred.
‎A făcut ce și-a propus să facă.
‎E o ambasadoare adevărată la Londra.
‎Da, ai dreptate. ‎Și-a făcut funcția să devină esențială.
‎- Ești mândru. ‎- Da, chiar sunt.
‎O merită din plin.
‎Și se pricepe de minune.
‎Bun.
‎- Asta e tot? ‎- Vreau să mă asigur că e stăpână pe ea.
‎Fiindcă vom întâmpina multe hopuri curând.
‎De ce?
‎Mă bucur că nu intrăm în război cu Rusia.
‎Da?
‎Nu eram pregătită pentru asta.
‎Cred că eram cu toții panicați.
‎Oamenii...
‎Am auzit pe cineva spunând ‎că ar vrea să-și ia un câine.
‎- Sau să facă un copil. ‎- Nu.
‎Fiindcă urma să pornim la război cu Rusia?
‎Copii de apocalipsă.
‎- E o idee groaznică. ‎- Nu?
‎Războiul cu Rusia e nuclear.
‎Copiii ăia vor fi iradiați.
‎E absolut ridicol.
‎Dar câinii îmi plac.
‎Ai început să cauți online ‎câini de adoptat?
‎Nu.
‎Eu bănuiam asta.
‎Că nu e ea vinovată.
‎- Cine, Rusia? ‎- Da.
‎Toți liderii ruși spuneau: ‎„Normal că noi suntem vinovați.
‎Nu organizația mea, ‎dar e clar ceva ce am face.”
‎Nu am găsit sursa ordinului.
‎Șefii serviciilor de informații, ‎oligarhii, generalii,
‎nimeni nu era la curent.
‎Și sunt oameni puși la curent.
‎Asta e ciudat.
‎E mai puțin ciudat ‎dacă Rusia nu e vinovată.
‎Da.
‎Ai putea să-ți iei câine oricum.
‎Nu vreau câine.
‎- Tipul cu Rusia? ‎- Da, sunteți gata?
‎- Da. ‎- Nu-i spunem tipului cu Rusia?
‎Nu. Îi punem întrebări despre Lenkov.
‎Le-am fi pus ‎și dacă urmam planul cu Libia.
‎Bine.
‎Carly Green, de la biroul ‎care se ocupă de Rusia.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Carly e...?
‎Persoana cu Rusia.
‎- Bine. Grozav! ‎- Sunt mai în vârstă decât par.
‎- Așa ar trebui. ‎- Eram a șasea la biroul dedicat Rusiei,
‎dar toți au fost mutați ‎la Langley sau Kiev.
‎Timp de 25 de ani, Agenția a instruit ‎specialiști în Orientul Mijlociu.
‎Apoi toți s-au concentrat pe Rusia ‎și am rămas puțini.
‎- Cei care știam rusă am avansat. ‎- Rusia după 1991 sau în Războiul Rece?
‎Sunt expertă în influența lui Tolstoi ‎asupra operei târzii a lui Cehov.
‎- Scuze, ați putea să...? ‎- Nu e un moment bun. Poate aștepta?
‎- E domnul Hayford? ‎- Nu. E domnul Wyler.
‎- Tu glumești, futu-i? ‎- Nu.
‎Când ai zis că nu știi unde e limita,
‎e la doi metri în spate.
‎Rayburn vrea ‎să-l demită pe secretarul de stat.
‎- Din cauza ei? ‎- Nu.
‎- Ce, ești prost? ‎- Nu din cauza ta.
‎Ba da! I l-am servit pe tavă.
‎Să-ți explic cum mi-ai explica tu.
‎Narcisismul de care dai dovadă ‎presupunând că ai reușit
‎- ...să-l demiți pe secretarul de stat... ‎- Dar nu e demis încă, nu?
‎Nu. Dar nu stă bine deloc.
‎Să-mi fut una!
‎Președintele a așteptat ca Miguel Ganon
‎să-l înjunghie în spate ‎de când l-a angajat.
‎E secretar de stat ‎fiindcă îți ții dușmanii aproape.
‎Credeam că va fi tras puțin pe dreapta, ‎nu demis.
‎- O să-i facă praf viața. ‎- Ba nu.
‎Își îndeasă bărbia în piept ‎când vorbește președintele.
‎Cine, Ganon?
‎Da, parcă încearcă ‎să dispară pe gât în jos.
‎Tipul nu e subtil.
‎Încearcă să nu pari bucuros. Bine?
‎Trebuie să urc în avion.
‎- Unde te duci? ‎- D.C.
‎- Din cauza lui Ganon? ‎- Nu.
‎Nu poți să intri în Biroul Oval ‎și să ceri să nu-l demită pe Ganon.
‎- Nu de asta mă duc. ‎- Dar de ce te duci?
‎Scumpete, e informație confidențială.
‎Mergi direct la Langley ‎și îi informezi pe Michelle și Roger Post.
‎Cât ei dau informația mai departe, ‎îi informezi pe Tim și Ganon.
‎Bine. Spune ce mi-ai zis adineauri.
‎Merge la Langley, ‎să-i informeze pe Roger și Michelle.
‎Apoi merge la Departamentul de Stat, ‎să-i informeze pe Tim și Ganon.
‎- Poate altcineva să-l informeze pe Ganon? ‎- Tim poate.
‎Presupun că da.
‎E o informație importantă. ‎Nu i-o spui tu însăți?
‎E mai bine să vină de la Tim.
‎Sunt pe lista lui neagră.
‎- A lui Ganon? ‎- E-n regulă.
‎Bine. Tim anunță Departamentul de Stat.
‎Mergi la Casa Albă ‎și informezi președintele.
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎E doar o schimbare majoră de plan.
‎- Da. ‎- Lui Trowbridge n-o să-i placă.
‎Problema asta mai așteaptă.
‎Azi vrei să le arăți rușilor ‎că luăm pontul în serios.
‎E grăitor faptul ‎că îl duci personal la D.C.
‎Cine îi spune lui Trowbridge?
‎De îndată ce decolezi, mă duc la MI6.
‎- Vor anunța ei premierul. ‎- Și Dennison?
‎Îi vor spune tot ei.
‎Ne-am creat o relație.
‎Sunt aici să-i spun lucruri. Asta e ideea.
‎- Nu te uita la mine ca la un rahat! ‎- Asta ești.
‎Președintele e cu ochii pe tine. ‎Nu-ți poți frânge mâinile
‎fiindcă ai descoperit ‎că faptele au urmări.
‎Asta e liga mare.
‎Pentru călătorie.
‎Prefer negrul.
‎Știu asta.
‎- O iau de la început? ‎- Ei știu ce mi-ai spus.
‎- Dar, dacă au întrebări... ‎- Am înțeles.
‎Ce ai mâncat la prânz?
‎- Iaurt. ‎- Ți-ai pătat pantalonii.
‎Bună!
‎Tu, o clipă.
‎Futu-i!
‎Nu, nu se poate!
‎- Nu! ‎- Kate?
‎- Jill! Salut! ‎- Bună!
‎N-am făcut pipi.
‎- Bine. ‎- Aici.
‎Costumul ăsta nu e negru.
‎Vrei un prosop?
‎Nu. Se va usca la aer.
‎- Mai bine acoperi pata. ‎- E o idee bună. Da.
‎Ești pe-aici? Putem să bem ceva?
‎- Doamnă ambasador! ‎- Da, sigur.
‎Te sun după asta.
‎- Spuneți-mi că i-am confirmat pontul. ‎- Da.
‎- Cu cine? ‎- O sursă din Praga.
‎A făcut o vizită la Coventry. ‎Se potrivește.
‎Mă bucur să vă văd pe fiecare dintre voi.
‎Ceva ce nu știam acum o oră?
‎- Avem două surse. ‎- Idei?
‎- Aprobăm. ‎- Și noi.
‎- Franța o să-și iasă din pepeni. ‎- Se bagă.
‎Vor să fie întrebați și să refuze, ‎înainte să accepte.
‎- O să-i facem să se simtă bine. ‎- Și britanicii?
‎- Se vor da pe brazdă. ‎- Bri...
‎Amânăm planul din Libia ‎sau renunțăm de tot la el?
‎- Nu-l amânăm. ‎- Premierului nu-i va plăcea.
‎Planurile sale interne fac ‎anterioara opțiune mai atrăgătoare.
‎- Până nu vorbim cu el... ‎- A vorbit secretarul Ganon.
‎- Se bagă? ‎- O să-l convingem.
‎Nu-mi place să ajut Kremlinul.
‎Britanicii îl ajută. ‎Alternativa era un plan aiurit
‎de a ne-o lua în freză în Libia.
‎- Bine, vorbiți cu francezii. ‎- Mulțumesc.
‎Ați făcut treabă bună. Danny? Tokio.
‎- Nu ne bucurăm. ‎- De ce nu ceartă Australia Japonia?
‎- Australia nu vrea să se amestece. ‎- Nici eu nu vreau.
‎Președintele poate interveni, ‎dar dacă va acapara ședința...
‎Nu ar trebui.
‎Îmi pare rău, scuze!
‎Nicio grijă! Am ajuns mai devreme.
‎Ședința s-a terminat ‎mai devreme decât credeam.
‎În Biroul Oval.
‎- Foarte fițos. ‎- Da, la naiba cu asta!
‎Bună!
‎Cum îți mai merge?
‎Adică... ai fost acolo?
‎Am fost la Doha.
‎Nu mă primesc la Kabul.
‎- Urmau să ne primească pe toți. ‎- Da.
‎Dar, când nu ai mai fost numită acolo, ‎au sistat totul.
‎Rahat!
‎Ai vorbit cu Bazya?
‎Nu.
‎Am vrut să o sun, dar am fost atât de...
‎- Ocupată? ‎- Înnebunită cu toate.
‎Sunt sigură.
‎- O sun în weekend. ‎- Nu e nevoie să o suni.
‎- Ba da, sigur că o sun. ‎- Bazya nu are telefon.
‎I-au luat telefonul și computerul.
‎Futu-i!
‎Nu are voie să iasă din casă fără Hussein.
‎Scuză-mă, poți să-mi aduci ‎un chardonnay? Mersi.
‎Și ce faci în cazul ăsta?
‎Încerc să scot oamenii.
‎Câți au mai rămas acolo?
‎Oamenii care pot dovedi ‎că lucrau pentru noi
‎și au temeri îndreptățite ‎dacă rămân în țară?
‎În jur de 35.000.
‎- Vreau să aflu ce faci la Londra. ‎- Nu fac nimic.
‎Par a ieșit din țară?
‎- Păi, Kate... ‎- Da sau nu?
‎A mers la un protest, iar talibanii ‎au bătut-o cu o bâtă de cauciuc.
‎Dar numai în zona sânilor și bazinului.
‎Nu a putut fotografia ‎ca să dovedească bătaia.
‎Apoi a mers la un alt protest
‎și au luat-o de acolo.
‎Probabil că e moartă.
‎Vrem să credem că e închisă.
‎E isteț. Doi ambasadori la preț de unul.
‎- Doar Kate e ambasadoare. Zău! ‎- Chiar nu o ajuți?
‎Nu-i spui cum să se dea bine pe lângă ‎Bruxelles fără să-i supere pe francezi?
‎Nu are nevoie de ajutorul meu.
‎Da? Să vorbim despre problemele mele.
‎Vino să lucrezi la Institut!
‎Sunt înconjurat de puști ‎cu doctorate în istorie,
‎care îmi dau lecții despre Vietnam.
‎- Sigur sunt și avantaje. ‎- Nu sunt.
‎Nu ți-o mai poți trage cu nimeni.
‎Nici nu te poți căsători cu nimeni.
‎Relația ta cu Kate... ‎O ții secretă câteva luni,
‎apoi îi inviți pe toți la nuntă?
‎- Zilele alea au apus. ‎- Ce poveste tristă!
‎Britanicii-s varză. ‎Scoțienii vor să ne luăm armele nucleare.
‎Centrul de Comunicații e ud ‎din cauza Chinei.
‎- E o groază de lucru. ‎- Mi-ar plăcea.
‎Dar nu sunt gata să accept o slujbă.
‎Îi iei locul lui Ganon?
‎Ce dracu’ tot spui acolo?
‎Ganon l-a trădat pe președinte. ‎Cu Mexicul, zice Larry.
‎Larry? Larry inventează rahaturi.
‎Da?
‎Dacă secretarul de stat ajunge ‎la capăt de drum...
‎ar trebui să-i iei locul.
‎Îi mai aduci ceva de băut, ‎să vedem dacă leșină?
‎Nu s-a întors încă?
‎E în lift.
‎Bine ai revenit!
‎- Ce-ar fi să-l chem pe drul Brady? ‎- Byron, jur...
‎- Am sugerat să o duc acasă. ‎- Ce se petrece?
‎Byron n-a mai văzut în viața lui ‎o femeie mahmură.
‎- Bine ați revenit! ‎- ’Neața, Ronnie!
‎Nu e dimineață, doamnă.
‎Prim-ministrul vrea să te vadă ‎peste o oră.
‎Unde?
‎Are un eveniment ‎la Institutul Directorilor.
‎Va putea ieși o clipă.
‎Va fi și Dennison acolo?
‎Nu știu.
‎Ar trebui să fie.
‎Fiindcă premierul ‎o să-și iasă dracului din minți.
‎Cineva m-a învățat ‎că, dacă ești foarte obosit
‎și îți schimbi pantofii,
‎îți păcălești corpul ‎să creadă că e dimineață.
‎Ai putea să-ți schimbi pantofii... ‎și toate celelalte.
‎Vezi asta?
‎Da, văd.
‎De asta port costume negre.
‎Pata asta nu s-ar vedea ‎pe un costum negru.
‎Mă face să par nebună de legat.
‎- Ce-ar fi să-ți aduc ceva negru? ‎- Super.
‎Pantaloni!
‎Nicio afurisită de rochie.
‎Da?
‎Au invadat Ucraina ‎și s-au gândit să ne cumpere aprobarea
‎cu prețul petrolului.
‎AUTOSUFICIENȚĂ ENERGETICĂ
‎Nu am permis asta.
‎Am sistat importul de petrol rusesc.
‎Deși vântul a fost năprasnic ‎și combustibilul puțin,
‎casele noastre au mers înainte cu...
‎Da, așteaptă! Ies acum puțin.
‎Vântul rece a măturat țara...
‎Nu, sunt încă la telefon. Da.
‎Vă mulțumesc.
‎- Douăsprezece minute. ‎- Domnule premier...
‎La douăsprezece minute
‎după ce i-am spus Libiei ‎că o salvez de trupele lui Lenkov.
‎Atunci m-a sunat Ganon.
‎Acceptasem deja mulțumirile Libiei, ‎sărutasem inelul regal.
‎Și, douăsprezece minute mai târziu,
‎într-un apel care a durat un minut ‎și 42 de secunde, mersi mult,
‎Ganon mi-a zis, clar și răspicat, ‎să dau înapoi.
‎Practic, am devenit un mincinos slab.
‎Mi-a zis să informez Libia ‎să aibă răbdare,
‎în timp ce americanii ‎ne-au schimbat planurile.
‎Președintele vrea ce e mai bine ‎pentru Marea Britanie.
‎Nu te face de rușine!
‎E de părere ‎că nu putem ignora posibilitatea
‎ca Rusia să nu fi ordonat atacul.
‎Ținta noastră nu erau rușii, ‎ci niște mercenari răi.
‎Îți sună cunoscut?
‎Dacă putem dezamorsa situația...
‎Cum rămâne cu descurajarea?
‎- Nu-l mai interesează? ‎- Ba da.
‎Dacă țin bine minte, ‎tu mi-ai dat de înțeles
‎că și președintele era de părere ‎că pacea în Libia merită timpul nostru.
‎Chiar crede ‎că arestarea unui mafiot rus anonim
‎de o adunătură de francezi e de ajuns ‎pentru moartea a 40 de soldați?
‎Dacă îl arestăm pe Lenkov, ‎ne va spune cine l-a angajat.
‎Va dura o veșnicie.
‎Președintele înțelege asta ‎și nu e nici el încântat.
‎I-am zis clar lui Ganon ‎că o amânare de durată e inacceptabilă.
‎Nu răspunde nevoilor Marii Britanii.
‎Ganon v-a transmis grijile.
‎Și eu.
‎Președintelui?
‎În Biroul Oval.
‎Nimeni nu trece cu vederea compromisurile.
‎Președintele vă e extrem de recunoscător ‎pentru răbdare.
‎Nu voi avea răbdare.
‎Erau reconfortante zilele
‎în care America ne zicea în față ‎să ne ducem dracului.
‎Acum ne-o trageți iar ‎și ne spuneți că ne iubiți.
‎- Cum a mers? ‎- Grozav.
‎Ați vorbit ‎despre funcția de vicepreședinte?
‎Nu.
‎Nici măcar cu Billie?
‎Nu.
‎A zis ceva despre Ganon?
‎Nu.
‎Ai întrebat-o măcar?
‎N-am scos o vorbă, Hal. ‎Nici cu președintele, nici cu Billie.
‎Am informat la Langley. ‎Au transmis informația mai departe.
‎Am stat în Biroul Oval, ‎cu alte 90 de persoane, 40 de secunde,
‎iar apoi am plecat.
‎Rahat!
‎Apoi, Trowbridge m-a convocat
‎ca să-mi explice cum s-a dus naibii ‎planul pe care i l-am băgat pe gât.
‎- Libia? ‎- Aleg o altă cale.
‎- Mai bună? ‎- Nu și după Trowbridge.
‎- Ce i-ai spus? ‎- I-am spus că am încercat.
‎Că președintele îi înțelege frustrarea.
‎Că am căzut în genunchi ‎în fața biroului președintelui
‎și l-am implorat să se mai gândească.
‎Dar, analizând mai bine situația,
‎e clar că este cea mai bună decizie ‎pentru Marea Britanie.
‎Cu siguranță nu i-am spus că am stat ‎tăcută în Biroul Oval ca o cretină,
‎în timp ce Ganon m-a călcat în picioare.
‎M-am întâlnit cu Jill.
‎Klein?
‎E rău?
‎Tu ce dracu’ crezi?
‎Trebuie să-l sun pe Dennison ‎și să-i spun cum stăm.
‎E cam târziu, nu?
‎Trowbridge va încerca să exagereze totul, ‎așa că...
‎Poți să-l suni mâine-dimineață.
‎Subtitrarea: Lucia Elena Popovici