Váratlanul megváltozott a terv, a következő a napirendünk:
Egy: Oroszország. Kettő: Oroszország. Három... Julian?
Oroszország?
Oroszország!
Üdv a szerény borzadályunkban!
AZ ELŐZŐ RÉSZBEN
- A nélkülözhetetlen Cecilia Dennison. - Kiderült, hogy ő a húga.
Pár éve meghalt a felesége.
Nem kéne kihagynod.
Érti maga, miről beszélünk?
Hogy Oroszországot vádoljuk a támadással.
Holnap, az USA külügyminiszterével.
Trowbridge Leningrád ostromát szeretné eljátszani.
Rosszul hangzik.
Ez most mi a szar?
Te vagy a feleség?
Annyira rohadtul engedelmes vagy, hogy hülye, aki elenged?
Aha.
Egy hónapja tartott az ukrán háború, és a diplomáciai létra tetején álltunk.
Nincs hova lépnünk.
Úgy tűnik, ön lebombázna valamit. Itt van nálam az orosz célpontok listája.
Válasszon ki egyet, és odapörkölünk.
A DIPLOMATA
Nem ártott volna egy figyelmeztetés.
Mielőtt a nagykövet asszony bombázást javasolt?
Örültünk volna neki.
Szóljon neki, hogy királyi felhatalmazás kell a katonai erő bevetéséhez!
Kinek mondja meg?
És a parlamenti hozzájárulással nyerünk még egy napot.
Jó estét!
A külügy hívja a védelmi minisztert.
A védelmi miniszter?
- Sürgős. - Őt is idehívja?
Maga légi csapásokat kér tőlünk orosz célpontok ellen,
amire nukleáris választ adhatnak.
- Itt a helye a védelmi miniszternek. - Nincs rá szükség.
Nem bombázunk semmit.
Csak megadtam a miniszterelnöknek, amit akart, hogy ne akarja annyira.
Nem. Elfogadhatóvá tette a számára. És kijelentheti, hogy Amerika helyesli.
Szükségem van a védelmi miniszterre, mert hála önnek,
nincs többé befolyásom a miniszterelnökre.
Ez már jóval azelőtt így volt, hogy megszólaltam.
Nagy fiú már. Bénázott, te ügyes voltál.
Hülyét csináltam belőle. Szemét húzás volt.
De rossz szemét húzás?
- Nincs tapasztalatom. - Van.
Ebben a szerepben nincs, bepánikoltam, és azt csináltam, amit te tennél,
mert hirtelen ez jutott az eszembe.
Kértél a védelmi minisztériumtól egy célpontlistát. Ez nem pánikolás.
Előre eltervezett, szemét húzás volt.
De hatásos.
Hülye pöcsöt csinálni a szövetségesünkből a főnöke előtt,
nem megoldás.
Ez volt az első próbálkozásod?
Kábé a 80-adik.
És ha nem válik be?
Oroszország bombázását javasoltam.
Van egy terved.
Ez csak egy lépés. Nem a végcél.
Elhányom magam.
Van még ebből?
Ettél valamit?
Nem.
Gyere!
Kelj fel!
- Gyerünk! - Elég csak egy joghurt.
Egy joghurt? Francokat!
- Oké. - Baszki, nézd ezt a pitét!
Sajtos? Ne! Egy olyant, amit már megkezdtek!
- Ez már olyan. - Nem hiszem el!
- Istenem! - Na ugye!
Basszus! Hozok sajtot.
Hozz olyan spenótosat is!
Ez az. Megvan?
Tudta, hogy a ház borospincéi régebbiek, mint az ön országa?
Nem tudtam.
Palackba zárt történelem. Néhány már tönkrement. Ezért a tartalék.
Uram, máris elmegyünk.
Mindhármat nem bírom meginni. Még alkoholistának látszanék.
Hozna talpas poharakat?
Szóljunk valakinek a stábjából?
A stábom? Mind olyanok, mint a Brontë nővérek.
Az a dolguk, hogy tanácsot adjanak,
de egyvalaki mer katonai lépéssel előállni:
egy amerikai nő.
Szerintem csak védeni próbálják önt.
Tudjuk, hogy a Kreml egyedül a nyers erőből ért.
Az a kérdés, ez milyen formában történjen.
A stábja nem ajánl katonai megoldást,
mert félnek, hogy ön esetleg használni is fogja.
Nem bíznak bennem?
Micsoda irónia!
Ön nem bízik bennük?
Egy csapat őrült zseni kell,
hogy feljuttassanak valakit a piramis tetejére.
Aztán a legjobb lapátra tenni őket, mielőtt lerombolják az egészet.
Mérgesen gágogó ludak között találjuk magunkat,
akik megpróbáltak tönkretenni minket.
Austin Dennison elfoglalta az erkölcsi magaslatokat.
Nekem már nem jut ott hely.
Pedig szeretné?
Nem, Mrs. Wyler. Rossz ember vagyok.
Azért választottam ezt, mert imádom a nyers erőt
és vágytam egy nyirkos, belvárosi lakásra.
Egyetlen év telt el Lengyelország német megszállása
és London bombázása között.
Az országom Ukrajna elpusztítását
nem egy szívfájdító helyi konfliktusnak tartja.
El fog érni idáig.
Nem is kell elképzelnünk. Emlékszünk rá.
- Mi lesz? Vágjon vissza! - Maga nagy vitázó.
- El tudja játszani mindkét oldalt. - Ez kegyetlenség.
Vicces nézni.
„Egy bunyó Oroszországgal infantilis ötlet.
Ne viselkedj gyerekesen, Nicol, és akkor nem bánnak veled gyerekként.”
Szerintem ez nem gyerekes. Pragmatikus. Vegye számba a reális lehetőségeket!
Ha van köztük jó, nem fogja a rosszat választani.
És beismerem, létezik rossz megoldás.
Jó az ötlete.
Megfordítja az egész helyzetet.
Meg bizony.
Ne kivagyiskodjon egy olyan országgal, amelyik kész taktikai atombombát bevetni!
Próbáljon meg mindent!
Előtte mindent.
Nos, izgatottan hallgatom.
London egy nonstop pénzmosoda, ahol koszos rubelt mosnak tisztára.
Önöknél van az összes pénzük. Vegyék el!
Fel kéne hívnom Bruce-t. Még az irodában lehet.
Igen. Ott még korán van.
- Andyt. - Igen.
- Craiget. - Aha.
Deant nem, mert akkor soha nem teszem le. Őt hívd te!
És ébreszd fel Stuartot! Több ember kell.
Most mit csinálsz?
A feleségek nem telefonálnak. Italt hoznak.
Eleget ittál, így vizet hoztam.
Én sosem ilyen feleség voltam. Hanem a társad.
Besegíthetnél egy este erejéig.
Nem egy éjszakát szeretnék. A társad akarok lenni.
Egy életre.
Nem lehet.
Ha adsz egy esélyt, megteszem.
Nem ilyen a természeted, Hal. Csinálni akarod majd, és belebuksz.
Baszki! Rád szántam 15 évet az életemből. Adj egy esélyt!
- Hogy bekerülj a Fehér Házba? - Katherine!
És hátulról dirigálhass az alelnöknek?
Mert a férjed vagyok.
- Van egy perce? - Felvegyek egy nadrágot?
Van itt egy lista. Kate szeretné, ha ön ránézne.
Jó. Mi ez?
Trowbridge hagyja, hogy kitaláljon valami vérontás nélkülit,
de dolgozni kell rajta.
Oké.
Reggelig el kell készülnie egy 200 pontos akciótervvel,
szóval mindenkire szükség van.
Azt hittem, a légierőt akarja hívni.
Az csak taktika volt, ez most a stratégia.
A taktikát a csapatával és a tárgyalópartnerével kell egyeztetnie.
- Itt nem működik a cowboyosdi. - Szerintem működött.
Figyeljen...
Neki meséljen, milyen a munka egy kiszámíthatatlan nagykövet mellett!
Csak most nem ér rá.
Annyira nem, hogy nagyra értékelné,
ha ön leszállna a magas lóról, és felhívna pár embert.
Mégis jó volna az a nadrág.
Bocsánatot kell kérnem.
Talán majd reggel.
Nem, muszáj... Bejöhetek? Bocsánat.
Nézze, csúnyán kihasználtam önt, de azt hiszem, bevált.
- Ezt a megkönnyebbülést! - Tegye túl magát rajta!
Jó csapat vagyunk.
Lehet, hogy most nem így látja, de én igen. Jók vagyunk együtt.
Francba!
Rengeteg bort ittam, és... régi volt.
- Maga... - Hagyja, hogy végigmondjam!
Nem tudom, hogyan fogadja majd, és nem akarom feszélyezni önt.
- Nem muszáj... - Úgy értem, maga kell nekem.
Tudom. Én is érzem. Nem tudok gondolkodni, ha ön a szobában van,
alig kapok levegőt. De azt hiszem, ez olyasvalami, amin elindulhatunk...
Jaj, nem! Bocsánat, nem erre gondoltam.
- Nagyon sajnálom. - Nem!
- Én sajnálom. Hülye vagyok. Én... - Nem, én vagyok a hülye.
- Nem, ön egyáltalán nem hülye. - El kéne mennie.
Kérem.
Beszéltem Trowbridge-dzsel a konyhában,
és önnek fel kéne hívnia az ausztrál külügyminisztert.
Nem bírom valami jól a vörösbort.
Összehozott egy holdfényes pikniket a miniszterelnökkel?
- Véletlen volt. - Az ő ajtaján is bekopogott?
Dehogyis! Jézusom!
Szedje már össze magát! Dolgunk van.
A francba!
Tudom, késő van, és a nagykövet asszony szörnyen is érzi magát emiatt,
de megtenné esetleg, hogy... Igen, arra.
Elnézést. Megtenné, hogy mégis felébreszti?
- Itt van, mondd! - Értem.
- Üdv! - Bocsánat.
A nagykövet segítséget kért egy bonyolult tervhez.
Igen. Jöjjön be!
- Anu előkészíti... - Nem, itt vagyunk mind.
- Megtenné? - Vissza kell mennem a városba.
Ilyen későn?
Nem kapok egyenes választ a hírszerzési infókra.
- Ronnie, hívjon, ha bármi van! - Jó.
Uram!
Még itt vagyok. Ez nem várhat.
- Kopp-kopp! - Igen, itt folyik a munka.
- Segíthetek valamiben? - Ki érhető még el?
- Igen. - Értem.
Azt mondtuk, semmi meglepetés.
Ez mi a szar?
- Szerintem egyértelmű volt. - Nem akartalak felébreszteni.
- Az egy fegyver! - Aha.
Hangtompítóval.
Ez volt kéznél.
- Éhes vagy? - Nem vagyok éhes.
Farkasszemet néztem egy Glock csövével. Ideges lettem.
Ez nem Glock.
- Ki nem szarja le? - Csinálok neked egy omlettet.
Nem kérek omlettet.
Tehetek rá gombát is. Van olyan apró, amit szeretsz.
Nem kérek omlettet.
Tudni akarom, a Kremltől jött-e a parancs a hajó megtámadására,
- vagy lentebbről. - Ezzel én is így vagyok.
Amint megtudom, te leszel az első, akinek szólok.
Te leszel a nyolcadik.
Nem akarjuk, hogy a miniszterelnök légitámadást indítson.
Gyorsan le kell tennünk elé egy diplomáciai csomagot.
Minél előbb, annál jobb.
Most, hogy tudom, fontos, jobban utánajárok.
Eddig közepes gőzzel vizsgálódtam.
Oké.
Mozgolódnak az oroszok a brit partok közelében.
Tengeralattjárók.
Orosz tengeralattjárók?
Talán tudják, hogy tudjuk, hogy ők voltak.
Drukkolok, hogy sikerrel járjon a diplomáciai megoldásod.
Beszéljünk róla!
Tegyük le az asztalra, és...
Most menjenek!
Novoszibirszkbe repültem,
és ott megkérdeztem egy kőművestől, hogy akar-e amerikai feleséget.
Azt felelte: „Nem, én csak a csecsen fejőlányokat szeretem.”
Nem, Don, te vagy a kőműves.
Igen. Szerintem ezzel jól fogsz járni.
Rendben. Hívd fel őket most! Várok.
Sikerült.
- Megerősítették? - Igen, megvan.
Ez hihetetlen!
Ugye?
- Istenem! - Összehoztuk.
Én sem tudom elhinni.
A jegyzetek a tálalásához.
Nem terjesztem elő. El sem tudom olvasni.
Én nem csinálhatom.
- Miért nem? - Brit terv, brit előterjesztés.
Akkor csinálja a védelmi miniszter!
Ő nem ér ide az amerikai külügyminiszter előtt.
Ganont csak akkor vehetem rá, ha Trowbridge is benne van.
És ezt nem akarta elmondani tegnap este?
Nem.
Várjon!
Komolyan gondolom.
- Persze. - Ugyan már!
- Nem nyűgöz le a csapatszelleme. - Francba! Baszki!
- Jól van? - Rohadt életbe!
Mi az?
Mije fáj?
- Ez! - Rendben.
Jól van, akkor itt maradunk.
Hadd nézzem!
Ez...
- Itt? - Igen.
Mit gondol, mi ez?
Szerintem megsérült.
Nem is tudja.
- Fogalma sincs, mi a bajom. - Nincs, de...
De látja, mennyire megnyugodott?
Hívunk egy szakembert.
Csak jeget hozzon,
és terjessze elő a kibaszott csomagot!
Én megsebesültem.
Nem szeretek sok ember előtt beszélni.
Maga tényleg leveti magát a lépcsőn,
csak hogy megússzon egy háromperces prezentációt?
Nem.
A húgom szokott ilyeneket csinálni.
Nem a húga vagyok.
Jobb, ha ezt most tisztázzuk.
Lényegében az az elképzelés,
hogy megfelelő pénzügyi nyomást gyakorolva
a kulcsfigurákra, repedéseket indítsunk el a Kremlen belül.
Az só vagy bors?
Só.
Pompás.
Oly módon, hogy befagyasztjuk néhány orosz személy vagyonát Londonban
és a brit koronafüggőségeken.
Értem az ötletet. Nem tetszik.
A részletekben rejlik a lényeg.
Oda dobjunk bombát, ahonnan a bűz árad!
Az orosz csapatokra az Aleppó-Rakka-Hamó háromszögben.
Kidolgoztuk. Ez pontosan az, amire ön tegnap este rábólintott.
Édes istenem!
Az érv, amiben szerepel, a „tegnap este rábólintottál” mondat...
Az oroszoknak már fogkrémre sincs pénzük,
miközben a szankcióink nem érintik a Kreml vagyonát,
ami, mit ad isten, mind Londonban van. Megtaláltuk.
Magán nincs némítógomb?
Mikor érkezik Ganon?
Fél háromkor.
Maradok. Essen neki ennek a háromszögnek,
és álljon elő valami érthetővel!
Lehet, hogy törés.
- Arra nincs időm. - Szeretnék egy röntgent.
Ismeri az Aleppó-Rakka-Hamá háromszöget?
- Tessék? - Egy földrajzi hely.
- Ha maga mondja. - Meg tudná mutatni a térképen?
- Sajnos nem. - Szíriában van.
Sínbe tudná tenni?
- Megnézem, mi van a kocsiban. - Köszönjük.
Az emberek nem ismerik az Aleppó-Rakka-Hamá háromszöget.
Trowbridge más. Egy nagyra becsült nemzetállam miniszterelnöke.
Hamót mondott. Nem Hamát.
- Egyszer te is Jake-nek hívtál. - Hamó.
A kiejtése dühít, vagy hogy lebombázná?
Mintha más szavait használná. Tegnap este beszélhetett valakivel.
Talán a védelmi miniszterrel? Ő nekiugrana az oroszoknak? Hova mész?
- Megnéznéd a kertet? - Nem.
Szeretném, ha megnéznéd.
Hal, baszki, ha megint játszod a házastársat,
aki meg akar levegőztetni...
Emlékszel, amikor megesküdtem, hogy egész nap jó feleség voltam,
- és nem hallottam semmi lényegeset? - Igen.
Hazudtam.
Mondd el Kate-nek, miért van itt a miniszterelnök!
Mesélj neki Maggie-ről!
Margaret Roylin.
Be akartalak mutatni neki a megemlékezésen.
Trowbridge korábbi tanácsadója.
Nicol nem tud ellenállni a kardigánjainak és a kompressziós zoknijainak.
- Tud a becenevéről? - Azt kérte, szólítsam Megnek.
Így szokta.
El akarta hitetni, hogy nem ő az új főnök a Downing Streeten,
de mindenki ezt mondta.
Feldühítette Nicolt.
Ki kellett rúgni.
Szerinte Trowbridge továbbra is beszél vele.
Roylinnak van egy bájos kis háza a környéken.
A közelben?
Ez a hely és ön tökéletes fedősztori egy találkozóra Roylinnal.
El kell mondanom Dennisonnak.
A bátyám pontosan tudja.
Micsoda? Akkor miért nem szólt?
Nehéz lehet, ha valaki ilyen lelkes, mégis ennyire tájékozatlan.
Ön kívülről fújja a többoldalú megállapodások pontjait,
mégsem tudja, mit írt a Daily Mail a bátyámról.
Mit írt a Daily Mail?
Hülyeségeket. De Roylinnak köszönhető, és a barátainak a bulvárlapnál,
hogy Trowbridge a miniszterelnök, nem pedig Austin Dennison.
Austin azt hiszi, ha levegőnek nézi, akkor Roylin... eltűnik.
Oroszország Szíriában harcol az ISIS ellen.
Egy szíriai akció provokáció volna Oroszország ellen és segítség az ISIS-nek.
Ha ez számít valamit.
Számít, de...
Szerintem számít.
Miért a húgától tudom, és nem öntől,
hogy Margaret Roylinnak kurvára van egy bájos kis háza a közelben?
Orosz katonák megtámadása az Aleppó-Rakka-Hamá háromszögben?
Trowbridge beszél Roylinnal.
Korlátoztam Roylin a befolyását.
Mégsem. Beszélnünk kell vele.
- Szó sem lehet róla. - Ő az igazi tárgyalópartnerünk.
- Ha beszélünk vele, hitelessé tesszük. - Akkor majd én.
Nem.
Megbirkózom Trowbridge-dzsel Margaret Roylin nélkül,
és ideális esetben, ha lenne olyan kedves, ön nélkül is.
Jó munkakapcsolatunk volt,
de maga kínosan érzi magát a tegnap este miatt,
és gajra akarja vágni.
- Én nem... - Ön nem őrült.
Döglődik a házasságom,
és nem kerülte el a figyelmem, hogy maga egy hihetetlenül...
vonzó, intelligens, megértő...
férfi.
Vagyis sokat jár ezen az agyam.
De pillanatnyilag van egy fontosabb dolgunk.
Ne beszéljen Margaret Roylinnal!
Csináld!
Biztos?
Még szép, hogy nem tarthatja meg. Kicsinálnák magát az újságok.
Egy gyökér lefotózott a telójával a faluban.
Szerintem nem ismert fel.
Elvihetném gyorsan egy körre, mielőtt pápá lesz neki?
Adjam oda a drágámat egy duhaj szeszkazánnak?
Maga gajra vágta a hétvégét. Hadd vágjam én is gajra az autóját!
...72 pont 42 dobásból,
és az ütési sorrend csúcsán áll...
Wilson.
Aranyom, a hátsó kapunál hallgatja a krikettmeccset?
- Igen, asszonyom. - Jövök, nyissa ki!
Értettem, asszonyom.
Köszönöm, Wilson!
A játékvezető a videóbíróhoz fordul.
Tizennégy ponttal döntetlen az állás. Rollins fantasztikusan játszik.
Üdv!
A nagykövet asszonyt keressük.
- Elvesztették? - Nem.
- Csak nem találja Byron, és mi sem. - Értem.
Igen?
Miért hiszi Ronnie, hogy ön lelépett?
Csak... kocsikázom egyet.
- Ki kell mennie a reptérre. - Basszus!
Ganon 20 perc múlva leszáll.
Küldje Halt!
Nem Hal a nagykövet.
De ő is egy nagykövet. Beugrik helyettem gyorsan. Ért hozzá.
Asszonyom, ön hol van pontosan?
Asszonyom, muszáj...
Ritka az efféle kapcsolat. Mint a maguké Hallel.
Igen.
Az én családom nem ilyen.
A bátyja sem?
Az a kapcsolat egy külön katasztrófa.
Mit írt a Daily Mail a testvéréről?
Régi történet.
Maggie-vel találkozom. Nem kéne tudnom?
A kampány végén eléggé magam alá kerültem. Elvetéltem.
Az élettársam gyakorlatilag házi őrizetben tartott.
Engem okolt.
Szörnyű.
Azt mondtam Austinnak, kiugrom az ablakon, ha nem szerez oxit.
Úgyhogy megszerezte nekem.
Orvosi recept hivatali visszaéléssel.
És a Daily Mail kiszúrta.
Roylin szúrta ki.
És úgy adta tovább a bulvárlapoknak, hogy Austinnak gyógyszerproblémái vannak.
- Nem tud megbocsátani neki. - Megbocsáthatatlan.
Csodálom Roylin hatékonyságát.
Nagyon sajnálom.
Nehogy megemlítse Roylinnak!
- Persze. - Ne higgye már Roylin, hogy érdekel!
AMERIKAI EGYESÜLT ÁLLAMOK
Én is örülök, hogy látom, miniszter úr.
Tudja, mit mondtam az elnöknek,
mikor egy ilyen csilivili posztra akarta küldeni a maga feleségét?
Tudtommal nem kérdezte meg önt.
Azt mondtam, úgyis Halt kapjuk helyette.
Mindig csak a mögötte álló tökfej voltam, aki visszafogja.
Nincs ekkora szerencsénk.
De igen.
- Trowbridge odavan Kate-ért. - Tessék?
Tegnap beugrott.
Nem akar elmenni.
Még egy Wyler, aki elcseszi a kapcsolatomat a Fehér Házzal?
Kate megoldja.
Tegnap leállította a miniszterelnököt, már csak pár dolgot kell elegyengetni.
Maguk túl sok időt töltöttek az arab vadonban. Elmagyarázom.
A londoni nagykövetnek egy dolga van:
köszönteni engem a rohadt reptéren.
Ön sosem kérte Valt, hogy helyettesítse? Érdemes meggondolni.
Jól van?
Ezt nézze!
- Csúnya. - Az. Melegkiütés.
Val szerint a repüléstől.
- Viszket? - Maga szerint?
Nem azért repültem kilenc órát, hogy krokettezzek Pokol Nicollal,
amíg Kate Wyler dolgozik.
Inkább hét, nem?
Mi?
Óra. Washingtonból.
Csak szólok.
A saroktól eggyel beljebb. Jobbra.
Miért nem a sarki?
„Gratulálok, Tom! Kétszer akkora, mint az előző irodád.”
Jól néz ki. Csak azt hittem, a sarkon lévő.
Add vissza!
Mid van?
Semmi.
És neked?
Az ég szerelmére! Bocs, hogy lefikáztam az irodádat.
Nem tartok vissza információt,
csak mert fel sem tűnt neked, milyen nagyszerű az új irodám.
Figyelő üzemmódban vagyok.
Miért?
Mert miután összeszedtünk minden infót
az orosz katonai hírszerzésen belüli összes forrásunktól,
teljesen világossá vált, hogy az FSZB tervelte ki.
A kapcsolataim szerint nem az FSZB csinálta.
Azt mondták, a GRU volt.
- Tévednek. - Megbízható a kapcsolatod?
Nem, ez a rendre megbízhatatlan forrásom.
A francba!
Na jó.
A lehetséges magyarázatok.
Hazudnak.
Egy: hazudnak.
Kettő: úgy csinálta a Kreml,
hogy egy árva szót sem váltott erről az orosz hírszerzéssel.
Három: nem Oroszország volt.
Három: nem Oroszország. Én a másodikra fogadok.
Igen.
Nyerőnek tűnik.
Beszélek pár szószátyárabb oligarchával,
hátha hallottak erről a belső körökből.
Valami új a tengeralattjárókról?
A Cornwallból kifutó optikai kábelek fölött várakoznak.
Hallgatóznak?
Vagy az, vagy a visszavágást tervezik, ha lépnénk.
Szép az iroda.
Te meg borzasztó vagy.
Üdv!
Éppen egy sünnel vívok élet-halál harcot.
Ó, mérget szór szét?
Ne már, nem tudtam ellenállni.
Jöjjenek be! Főzök egy teát.
Be nem teszem a lábam a dohos hobbitházába.
Inkább megnézem a kertet.
Keresek pár frissen kibújt növényt. És eltaposom őket.
Nicol szerint ön nagyon okos.
Mit szólnának a bulvárlapok ahhoz,
hogy egy katonai tapasztalattal nem rendelkező közvélemény-kutató
célpontokat választ a légierőnek?
Tejet?
Anélkül.
Aki előbb a tejet önti a csészébe, a pórnéphez tartozik.
Azt hittem, ön így szereti.
Rayburn elnök semmilyen körülmények között nem támogat
egy orosz erőkre mért csapást az Aleppó-Rakka-Hamá háromszögben.
Nem?
Ha a miniszterelnök ezzel áll elő, Ganon elmegy.
Miért engedik, hogy Nicol maradjon?
Az önök elnöke így egy vén gebének tűnik,
aki a tűznél melegszik, amíg az igazi férfiak dolgoznak.
Ön miért engedi, hogy maradjon?
Ugyan, kérem!
A hipnotizálóerőmről szóló híresztelések túlzóak.
Ugye nem akar egy közel-keleti frontvonalat Oroszországgal?
Nem akarok.
Akkor miért erőlteti?
Azt hittem, maga más lesz, mint a férje.
Igen. Én is azt hittem.
Hűhó és csetepaté.
Elkapjuk egymást a vécében, azt kiabálva: „Zárjuk le, csak te meg én!”
Olyan rossz volna?
Hogy lezárjuk, csak maga és én?
Jöjjön ide!
Tudja, mi ez?
Skócia.
Hurrá!
Tanítottak magának valamit a repülőn.
Nézzük, menyire ismeri a közelmúlt brit történelmét!
„Vegyük vissza az irányítást!”„A kilépés az kilépés.” És a kedvencem: „Kösz, nem.”
Brexit-szlogenek.
Igen. De újrahasznosítják őket...
a függetlenségi mozgalmakhoz.
A „Kösz, nem” nagyon népszerű egy meglepően aktív Twitter-közösségben
East Kilbride, Strathaven és Lesmahagow környékén.
A parlamenti képviselőjük nemrég hirtelen elhunyt.
Valószínűleg a felesége nyeri el a székét.
A férje királypárti volt, de ő azt mondja...
„Kösz, nem.”
Miatta a miniszterelnök kénytelen lesz újabb népszavazást tartatni Skóciában.
Komoly rá az esély, hogy Skócia függetlenné nyilvánítja magát.
Észak-Írország követni fogja.
A walesiek mindenben lassabbak, de végül ők is veszik a lapot.
Nicol Trowbridge gyászjelentésének legelső sora így szól majd:
„A miniszterelnök, aki elvesztette az Egyesült Királyságot.”
Csak olyan, oroszoknak adott választ fogad el, amivel egyben tarthatja a királyságot.
És ehhez háborúzni kell az oroszokkal?
Ugyan, dehogy.
Trowbridge-nek egy tündöklő egység kell, amivel túlélheti a skóciai népszavazást.
És az ön szavai tiszta vizet öntöttek a pohárba. Hogy is mondta?
„Bombázzunk le valamit!”
A nagykövetnek van egy kérdése.
A nagykövet bölcsebben tenné, ha itt lenne.
Nagyon pipának tűnik a külügyminiszter.
- Erre fordulna, uram? - És ha egy kis tűzijáték kéne nekünk?
Valami kicsi...
a brit különleges erőktől.
Ha megtámadjuk Oroszországot, ők visszatámadnak.
De a Lenkov csoport nem Oroszország. Igaz? Ezt szajkózza a Kreml is.
Ők a Kreml magánhadserege, csak zsoldosoknak tettetik magukat.
De néha,
mivel remek pénzkereseti lehetőség,
tényleg zsoldosként dolgoznak.
Civileket ölnek diktátoroknak világszerte.
Mérjünk csapást a Lenkov csoportra?
Játsszunk el a gondolattal!
Törvényellenes.
Az önvédelem lehet az egyetlen törvényes alapja egy brit támadásnak.
Mi volna, ha védekeznénk
a Lenkov csoport közelgő támadása ellen valahol?
Védekezés.
Lenkov katonái behatolnak Líbiába.
Felélesztik a háborút, amire az ENSZ pontot tett.
És Líbia többször is a segítségünket kérte.
Miért nem segítünk nekik?
Egy akció a Lenkov-katonák ellen Líbiában nem bosszú, hanem...
a líbiai önvédelem segítése.
Törvényes.
Halálos.
Trowbridge ínyére való.
Lehet.
- Tetszik neki? - Vevő rá?
Passz. Nem tudom, boldog vagy szomorú képet vág-e.
Nem tehetjük le az asztalra, ha mind ott vannak, úgyhogy...
ön Ganonnak mutatja meg, én pedig Trowbridge-nek.
Igaza van.
Jó lesz. Talált valamit, ami használható.
Mindannyian.
Az ötlet öntől származik.
Margaret Roylintól.
Szóval ott volt?
- Tudom... - Nem tudja.
Akarja, vagy sem, hogy a miniszterelnök rábólintson?
Trowbridge felhívja majd Roylint, aki rávágja erre, hogy zseniális. És kész.
Ganon ott van.
Várjon egy kicsit!
Miért kapunk hívásokat Líbia miatt?
Mert a nagykövet érdeklődik.
Azt mondtad, igazából nem akar célpontokat,
csak lélektani baszakodás, hogy Trowbridge rábólintson egy diplomáciai tervre.
Jó terv.
Annyira jó, hogy Trowbridge orosz katonákra támadna Líbiában?
Mióta vagy az orosz zsoldosok bátor védelmezője?
Nincs meg a labda.
Oroszország.
Nem tudjuk, ki adta a parancsot.
Nem a katonai hírszerzés. Nem az FSZB.
Akiknek tudniuk kéne, honnan jött, nem is hallottak róla.
Ez nagyon rossz.
Értem.
Mi lenne, ha felhívnánk a nagykövetet, és megmondanánk neki, hogy lassítson?
Rántsam ki alóla a szőnyeget,
csak mert nem tudod, hogy a Kremlen belül
pontosan ki nyomta meg az indítógombot?
Ha már így le akarod egyszerűsíteni, akkor igen.
Ő éppen tárgyal a miniszterelnökkel és a külügyminiszterekkel,
és van egy terve.
És részben azért működik a dolog, mert mind ott vannak, egymást bámulják,
és Ganon el akar húzni onnan.
Azaz ha leállítjuk a nagykövetet, mert a hírszerzés még nem biztos benne,
oda a lehetőség.
„Még nem biztos benne”?
Ha változik az információ, változtatunk a terven.
- Mint Irakban? - Ne csináld!
Leromboltuk az országot, mielőtt változott terv.
Kikergetjük a Lenkov csoportot Líbiából.
Ez jó hír.
Nos?
Rábólintott.
- El sem hiszem, hogy bevált! - Nem vált be.
Ganon nemet mondott.
Pedig sziklaszilárd terv.
Kategorikus nem.
Még ötletszinten sem hajlandó bedobni.
Teljesen érthetetlen. Teljesen.
A kocsiban vagyok.
Ki tudná deríteni, honnan repült ide Ganon?
Washingtonból.
Nem Washingtonból. És a külügy nem fogja elárulni.
Akkor hogyan nyomozzam ki,
hogy a külügyminiszter tett-e egy titkos kitérőt?
Passz. Kérdezze meg a CIA-s barátnőjét!
Ha jó kislányként kimegyek elé a reptérre,
- adott volna egy esélyt? - Nem.
Mondtál neki valamit?
- Miről? - Akármiről.
Az első perctől kezdve morgós hangulatban volt.
A kiütései miatt.
Tettél rá megjegyzést?
Igen, megláttam rajta a dudorokat,
és rögtön megkérdeztem: „Uram, mi a hányadék ez?”
Túl rámenős voltam.
Jézusom! Ne már!
Utálni akart engem.
Utál téged, és azt hiszi, a bábod vagyok.
Kate, útban idefelé Ganon megállt Dél-Karolinában, hogy átvegyen
egy tiszteletbeli doktori címet.
Dél-Karolinában?
Talán azért nem tetszett neki a terv, mert nem szeretne sikereket Rayburnnek.
Ganon elnök akar lenni.
Nagyszerű jelölt.
Tapasztalt.
De egy olyan elnök ellen nem nyerhetsz,
aki összehozott egy Öböl menti, orosz és líbiai mesterhármast.
Hűha.
Csak ennyi?
- Mi? - Hogy „hűha”?
Szóhoz sem jutok. Nem ezt szereted?
Akarod, vagy nem akarod, hogy jelöljenek téged
- az USA alelnökének? - A rohadt életbe!
- Figyelj, még nem mondtál igent, igaz? - Még nem.
De még egyértelmű nemet sem Billie-nek.
- Vagy igen? - Nem.
Vagyis Billie a kedvedben akar járni. És az elnök is.
Azaz most van itt az a pillanat, amikor odacsaphatsz.
És szerinted mit csapkodjak?
A külügyminisztert.
Istenem!
Azt tudod...
hogy valahányszor sarokba szorítanak téged vagy engem,
a legjobb ötleted egy kollégád kicsinálása?
Véres nyomot hagytál magad után Washingtonban.
Miért kell, hogy Ganon kedveljen?
Mert segítünk azoknak, akiket kedvelünk.
Mi a szívességek piacából élünk.
Ez a motorolaj, amivel te is közlekedsz.
Stuart majd olajoz. Ez már nem a te dolgod, hanem az övé.
És te megcsináltad helyettem.
Én mással foglalkoztam, nem igaz?
Ha mindenki utál minket, akkor vége.
- Tényleg? - Igen.
Hát, te utálsz.
És az ágyadon ülök.
Mi a helyzet?
Nem túl jó.
A külügyminiszter dobná a tervet.
Sajnálom.
Nem sajnálod.
Nem?
Nem. Eleve nem is jött be neked a terv.
Nem szívesen küldök fel terveket hírszerzési bizonyítékok nélkül.
Pedig ez egy remek terv.
Tud rólunk a férj.
Wyler férje?
A barátnőmnek hívott téged.
A feleség is tudja?
Gőzöm sincs.
Így viszont már nincs sok lehetőségünk.
- És részemről oké. - Miről beszélsz?
Esetleg ne titkoljuk tovább.
Mert nagydobra akarod verni, vagy mert valaki rájött?
És ha mindkettő?
Megható ez az igen.
Menő egy CIA-irodafőnökkel járni. Jól áll neked.
- Nem zavar. - Én meg legyek egy kibaszott barátnő!
Te akartad, hogy menjünk együtt Kairóba. Felvállalva egymást.
Ha eleve úgy kezdek, hogy már van egy kapcsolat, az nem érdekes.
De ez itt most olyan, mintha nem melóztam volna,
mert elaléltam tőled.
- El is aléltál. - Nem...
Tudod, mit? Mindegy. Le kell tennem.
Szia!
Nekifutunk újra?
Igen.
Szeretnéd, hogy nyilvános legyen a kapcsolatunk?
Igen.
Én is.
Csináltam valamit.
- Megint? - Köszönöm.
Beválik?
Nem hiszem.
Ganont már hívták volna,
és állati dühös lenne.
Szerintem ki fognak rúgni.
Sajnálatos.
Egyszerűbb lesz nélkülem itt az élet.
Bizony.
Honnan tudott róla?
- Ganonról? - Rólam és a CIA-irodafőnökről.
Nem tudtam.
De azt mondta...
Mondtam.
De nem tudtam.
Mikor jött az a hosszú, tétova hallgatás, na, akkor tudtam.
Arra gondoltam, szólhatna pár szót.
Nem nekem kéne pohárköszöntőt mondanom.
Én csak bekéredzkedtem ide, mint egy kóbor kutya.
Köszöntene ön minket a gyarmataink kifosztásának e szerény emlékművében?
Megvárom, amíg mindenki alaposan bemelegített.
Okos.
Van egy arab mondás, ami így szól:
„Jó tudni az igazat, és elmondani.
Még jobb tudni az igazat, és a pálmafákról beszélgetni.”
Amúgy tetszik, amit a növényekkel csinált.
Elnézést.
Hölgyeim és uraim, a líbiai terv elindult.
Mondják le az esti programjaikat!
Az öt perce kapott dokumentum már el is évült.
Valaki túl buzgón küldte el. Az új anyag már úton van.
Kérnék egy Líbia-térképet ebből az évezredből,
amit látok, még az előző évezredből való.
A sok észszerű lehetőség közül
az Egyesült Államok elnöke e mellett döntött.
Bevonulunk Líbiába, mintha nem tanultunk volna Irakból.
És Afganisztánból.
És, ha jobban belegondolok, Líbiából sem.
Szerintem ki kéne mentenünk.
- Stuartot? - Igen.
- ...és más eredményre számítunk. - Ez a munkája.
Évekig csináltad. Már nem a te feladatod.
Aha.
Ez a munka jobb.
- Igen? - Egy ilyen napon persze.
- Kurvára rá lehet kattanni, mi? - Nyugi!
Kicsit szemét voltam...
mikor azt mondtam: úgy játszd a másodhegedűs szerepét,
hogy nem szívod el a levegőt mások elől.
Nem voltál szemét, csak kételkedtél.
És jogosan.
De... összehoztam.
Nem?
Atyaég, ezt végighallgatni!
Túléli?
Bekaphatja.
Önök visszarángatták a nyugati szövetséget az Oroszország elleni háborúból.
- Hú, de komoly! - Pontos.
Pontos.
Tudod, kinek ilyen minden egyes napja?
Hagyd abba!
- Az alelnöknek. - Oké.
Sok alelnök nem tesz az égvilágon semmit.
De sok igen.
És ön többet érhet el egyetlen délután, mint mások egy emberöltő alatt.
Gondoljon bele!
Szerintem gondolkodik rajta.
Tényleg?
Asszonyom, szeretne alelnök lenni?
Hallotta?
Ez egy... jó hosszú szünet volt.
Hosszú szünet volt.
Hosszú, tétova, beszédes hallgatás.
Na jó, menjen, igyon még egyet!
- Csak óvatosan! - Mert mi lesz?
Még nem váltak el.
Nem is tudtam, hogy válnak. Tényleg?
Megsúgom, hogy igen.
Gratulálnom kéne neki.
- Várják az ön jelentését. - Beszámolhatok nekik.
De jelentést nem írhatok.
- Akkor esetleg ön... - Nem.
- De ha... - Nem.
- Rendben. - Bocsánat, elnézést.
Minden rendben?
Járok az egyik munkatársammal.
Milyen aranyos!
Nem titkoljuk tovább, és maga az első, akinek elmondtam.
Megtisztelő.
Ki az illető?
Azt nem árulhatom el.
- Miért nem? - Ezt sem mondhatom el.
Mert CIA-s?
- Tessék? - Nem lehet könnyű egy CIA-ssal járni.
De... ez...
A tálaláson van még mit javítani, de azért gratulálok.
Igazi ajándék, ugye?
A munkaszeretet és az egymás iránti szenvedély
összegabalyodva örvénylenek, mint egy tüzes tornádóban.
Egyeseknek sosem adatik ez meg.
Most ő jön.
Rendben.
- Jobb az egynél, nem? - Mi?
A kettő.
A feliratot fordította: Gelléri Péter