РАНІШЕ У СЕРІАЛІ...
Якщо це був Тегеран, я спопелю їх пекельним полум'ям.
Багато залежить від того, чи віримо ми, що це Іран
чи хтось інший.
Коли справа стосується Гела, ви маєте бути до біса впевнені.
-Ви розлучаєтесь. -Ні.
-Посол каже, вашому шлюбу кінець. -Ви були одружені?
Був дзвінок в день твого приїзду.
Я подзвонив Нікколо. Він подзвонив Шахіну. Ось і все.
-Правда? -Так.
Мій чоловік вислизнув і подзвонив до Ірану? А потім збрехав мені про це?
Вони викрали мого чоловіка та скасували вбивство.
Прем'єр-міністр має припинити казати, що це Іран.
Це був не Іран.
Прем'єр не буде ні від чого відмовлятись.
Якщо ви стурбовані, поговоріть з президентом Рейберном,
який має значний вплив на прем'єр-міністра.
Як тільки цей обід закінчиться, сідай на літак і зникни звідси.
Ти так трахнув мені мізки.
Я не можу нормально працювати, якщо ти в радіусі ста кілометрів.
Віце-президент піде у відставку. Тебе розглядають на її посаду.
Ти не можеш бути розлученою.
ДИПЛОМАТКА
Дякую.
СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ АМЕРИКИ
Посол Вайлер. Більше часу зі мною, ніж вам хотілося.
І ви. Як набридлива муха.
-Вітаємо у Блайті, сер. -Так.
-Чудово виглядаєте. -Мені не дозволяють їсти вуглеводи.
-Це дає результат. -Я б радше помер.
Вітаю, пане президенте.
Пані. Ви впораєтесь.
Шерон? Де тут зручності?
Вибачте. Можна я вам покажу, пане президенте? Сюди.
-Прем'єр буде за десять хвилин. -Чудово.
Ми ваші перші гості?
Ми справжній кошмар.
Я щойно їй сказав.
-Лише тепер? -Слушна нагода.
-Справді? -Можливо, не дорахував.
-Вітаємо у Вінфілді. -У вас є час подумати.
Ви в короткому списку. Це не означає, що ви мусите.
-Я їй казав. -Щойно.
Маєте... Справді?
Скасуйте доступ преси.
Він може пообідати. Без фото. І тоді...
-Їй треба перепочити? -Пекельний вогонь по Тегерану...
став для Нікола Троубріджа найкращим висловом.
Якщо він буде поруч із президентом, він його повторить.
-Гаразд. -Гарна тут вбиральня.
Пане президенте.
Посол хоче скасувати доступ преси.
Вона стурбована, що це буде виглядати як схвалення.
Військового удару по Тегерану.
Я не посилаю туди МіГи.
Його флот був під атакою.
Я з’являюся і підтримаю хлопця.
Сер, вас розірвуть критики на шматки,
-поки прем'єр цитуватиме книгу Левіта. -Можливо, без відповідей на питання.
-Візуального ряду достатньо. -Це теж погано.
Британський уряд вважає, що це Іран.
-Докази іншого не мають значення. -А чому повинні мати?
У нас є фото іранського човна, який виходить з порту в Ірані.
-Хто вважає по-іншому? Якийсь тип? -Переконливий тип.
Вони не шукають докази, а просто кажуть, що це Іран.
-Це не Іран. -Так вважає переконливий тип?
-Так. -Схоже, вас він надто переконав.
Ходімо.
Геле?
Сер...
той тип це я.
Джерело інформації.
Вони викрали мене.
По-перше, це просто була приватна розмова.
Мене викрали і з'єднали з заступником міністра закордонних справ Ірану.
Чорт забирай.
Він ризикнув власною головою, головами своєї дружини й дітей,
яких у нього п’ятеро. Вони цього не робили.
-Дай потиснути твою кляту руку. -Усе добре. Він друг.
-Не Іран. Це в біса полегшення. -Британців це не вразило.
-То скажіть їм, що це Гел Вайлер. -Вона сказала міністру закордонних справ.
-Деннісону? -Це нічого не змінило.
Треба спостерігати за Росією й Саудівською Аравією,
і вибухонебезпечними боєприпасами в морі.
-Троубрідж не облишить Іран. -Нам варто було скасувати візит.
Кейт просила про це держсекретаря.
-Він цього не зробив. Він знав, що це я. -Клянуся, цей чоловік може затаїти образу.
Він думає, це через мене на Близькому Сході нема миру.
-Мова не про це. -Це лестить.
Держсекретар прийняв рішення миттєво.
Держдеп та ЦРУ не надають президенту
неперевірені розвіддані у критичну мить. Бо колись для них це погано закінчилось.
Сорок камер уже в дорозі, а прем’єр-міністр злетів з котушок.
Ви не можете його підтримати.
Посол Вайлер, прем’єр-міністр уже тут.
Нам варто зустрічатися частіше.
Зустрічались би, якби я знав, що ми можемо приймати вас і відпускати за годину.
-Можна вас на кілька слів. -Авжеж.
Можеш?
Панове.
Три страви.
Легкий обід, та все одно це багато.
Доступ для преси може стати зайвим.
Вся ця зустріч саме для преси.
Президенту не до вподоби, що можуть подумати.
Прем'єр-міністру не до вподоби смерть 41 людини. Квит за квит.
Було два дні, аби пом'якшити свої слова.
Не м'якість дозволила пану Троубріджу отримати посаду.
Хай там як.
Я не про пекельний вогонь на Тегеран, а про пекельний вогонь на будь-кого.
Ми не знаємо, хто це, але намагаємося це з’ясувати.
Ви маєте рацію.
Це звучить непогано.
Вони можуть фотографувати обід.
Виглядатиме так, ніби делегація з 12 осіб приїхала насварити прем’єр-міністра.
Як щодо наради на дивані у вітальні після обіду?
-Ні. -Вони виглядали б як рівні.
У нього короткий торс, і на дивані він схожий на троля.
-Нехай пообідають вдвох... -Це виглядатиме як догана.
Усіх вигнали, щоб наш міг вдарити вашого по носі.
Гадаю, нам треба заправитися. Ви, мабуть, голодні.
-Вони ще домовляються. -У мене в животі бурчить.
Я би їв бутерброд перед кожною офіційною вечерею.
Тоді б не кидався на страви як тварина.
Непогана ідея.
Френсіс?
Так?
-Якщо вони будуть лише вдвох... -Так?
Якщо. І якщо президент переконаний, що це не Іран...
-Жодних якщо. Він переконаний. -Я би хотів закінчити думку.
Перепрошую.
Якщо президент переконаний, що це не Іран,
обід на двох дасть йому можливість
-переконати прем'єр-міністра. -Саме так.
Переконати його, що нам усім треба охолонути.
Так.
-Як я просила вас зробити вчора. -Я не президент Сполучених Штатів.
-Ми згодні. -Він переконує краще за мене.
Але ви і не намагались. Це добре. Думаю, добре. Так?
Що як вони будуть лише вдвох?
-І я. -Або все ж лише вдвох.
-Вільям Рейберн без протоколу і один? -Я розумію...
Казна що городити з Ніколом?
-Альтернативою є... -Це жахлива ідея.
Мене висунули на посаду віце-президента. Сьогодні багато поганих ідей.
Переведемо подих.
-Знаєте що? -Послухаємо ваші аргументи.
Це можливість для Рейберна виважено пояснити Троубріджу,
чому неформальні дані від знайомої людини більш переконливі,
ніж нечіткий знімок іранського швидкісного катера, зроблений дроном.
Аргумент зрозуміла. Проте я не згодна.
Це була найменш погана ідея, тож я погодилась.
Дякую.
Він любив англійську мову. Любив ідіоматичні вирази, їх поезію.
Тож я навчав його по одній фразі.
В кінці місії залишаю Загреб і кажу:
«Пашо, ми були як брати, але тепер наші зустрічі
будуть швидкоплинні, як зустрічі кораблів вночі».
Наступного дня ми в палаці, і він каже президенту:
«Гел Вайлер їде від нас.
Ми були братами, а тепер ми лише ягнята в темряві».
Ягнята в темряві.
-Сплутав вівці з кораблями. -Вночі.
Так? Він поет.
Вівці вночі.
-Дезорієнтована худоба. -Точно в яблучко.
-Кетрін. -О, голубонько.
Він вас так називає, коли ви зиркаєте як сердита вчителька?
Обід подано.
Нарешті.
-Я зустрів Джона Гейджа, знаєте його? -О ні.
Той ще покидьок.
-Пробачте. Він той ще покидьок. -Так.
-У мене складається таке враження. -Він був неоконсерватором у 2003 році.
Тепер він ізоляціоніст.
Якщо не подобаються його переконання, заждіть п'ять хвилин.
Прем'єр-міністре.
Нарешті.
-Це важливе повідомлення. -Звісно.
Він має відмовитися від теми Ірану. Жодного слова.
-Так. -Вони цього не робили.
-Так. -Годі казати «так».
Люди кидають каміння в посольство Ірану.
Якби ми були вдома, вони могли б підкрастися з AR15.
Так, це ідеальний час для американського ханжества.
-І навіщо я переймаюсь? -Я лишив пів склянки у салоні.
Може, освіжити?
Ні, заради блага планети, менше відходів. Краще викиньте,
інакше радикальні домогосподарки підпалять мій дім.
Вибачте, ваш заступник питає, чи можете ви приєднатися...
Знаєте, коли востаннє він був у кімнаті з кимось наодинці?
-Не знаю. -Я також.
Міністр оборони збожеволіє. Знайди Лібера.
Знаєте, якщо хочете поговорити з послом
про посаду віце-президентства,
зараз не найгірший час.
Грейс Пенн дізналася, що її чоловік розтратив грант розміром 6,3 млн доларів.
Намагався тримати це в таємниці,
але якийсь безжальний тхір із "Волл-стріт Джорнал"
збирає все докупи. Коли збере, їй кінець.
Список людей, які можуть її замінити, дуже короткий.
У ньому є чотири схожі на папері жінки-парламентарі,
які вбили б за цю посаду й використали її для запуску президентської кампанії.
Це викликає у президента гнів.
Ви не створені для кампаній,
але вам вдалося налагодити керування
під вогнем артилерії, що мало чим відрізняється від перемовин із Конгресом.
Цілком можливо, що ви могли б стати потрібною кандидатурою
і допомогти в підтримці міжнародного авторитету, що є єдиним можливим,
враховуючи поляризацію позицій в сучасному Вашингтоні.
Це найгірша пропозиція руки й серця, яку я коли-небудь чув.
Вибачте.
Міс Парк вас шукає, можете вийти?
Із задоволенням.
Є ідеї, чому якась база ЦРУ в бісовому північному Іраку
надсилає запити АНБ щодо мобільних дзвінків у Лондоні?
Немає.
-Вона просила тебе звернутись до АНБ? -Ні.
А в радіоелектронну розвідку? Чи в КомЦентр?
Можеш пояснити, про що йдеться?
Запит зробила Керол Лангетті,
аналітик ЦРУ в Іраку, яка працювала з Кейт Вайлер у Багдаді.
Вона запитала дані радіоелектронної розвідки в КомЦентрі.
-Це щось незвичне? -Так.
Чому посол так вперто хоче перевірити дані,
-які надійшли від її чоловіка? -Хоче бути обачною.
Вона наскочила на міністра закордонних справ. Це обачно?
-Не мій улюблений спосіб. -Вона уважна до моєї роботи.
-Але не до власної. -Ми робимо те саме.
Увесь час. Ми знаємо людей в інших країнах, просимо про послуги.
Шість місяців - це достатньо часу.
Якщо історія розвалиться, у нас багато чого буде недостатньо.
Привіт.
Важкий день, так?
-Ейдра хоче з вами поговорити. -І котра з них?
ЦРУ.
Коли ви закінчите.
Ви знали.
Про віце-президента? Так.
Що вона йде, чи що я була у списку кандидатів на її заміну?
І те, й інше.
Хтось тут ще знає про моє життя більше за мене?
Не думаю.
Кілька людей у Вашингтоні.
П'ятеро.
Як пальців на руці.
Кілька насичених днів відтоді, як ви прилетіли.
Моя вступна доповідь щодо відносин
американської та британської розвідок не включена до розкладу.
-Упевнена, ми до неї дійдемо. -Ці відносини унікальні.
Ми ділимося майже всім. Більше, ніж із будь-якою іншою країною.
Ми не шпигуємо за ними, вони не шпигують за нами.
MI6 та ЦРУ обмінюються розвідданими, ми разом проводимо операції.
АНБ та КомЦентр спільно використовують обладнання.
Є система контролю трафіку для інформації, якою АНБ обмінюється з КомЦентром,
під назвою «Сортувальний капелюх».
-Як у «Гаррі Поттері». -Мило.
Коли ви запитуєте розвіддані від своєї подруги в Північному Іраку,
ваш подруга запитує дані у КомЦентрі про ціль у Лондоні,
MI6 отримує сповіщення від «Сортувального капелюха».
А потім МІ6 спантеличені,
бо коли ЦРУ в Лондоні робить запит у КомЦентрі, ми їм все розповідаємо.
Тож тепер МІ6 хоче знати, чому я щось приховую від них.
На що важко відповісти. Тому що, авжеж,
скажу по-секрету, є багато речей, які я приховую від них.
Впоратись з цим непросто. А ще важче, коли я не знаю, у чому справа.
Мені шкода.
-Ви мали звернутись до мене. -Я зверталась.
Ви повелися так, ніби я сусідка-нишпорка.
-Якщо ви мені не довіряєте... -Довіряю.
Певна, що ні.
Я не довіряю своєму чоловікові.
Це гірше, правда?
-Не хочете мені пояснити? -Не дуже.
Гел зв'язався з Шахіном першим.
А не навпаки.
Він це почав.
Він відкидає всі ідеї.
Йому подобається Грейс Пенн, він не хоче нікого іншого.
Але хтось має бути. У якийсь момент доведеться обрати.
Так. Ідіть.
Що це було?
Сіль.
-Президент хотів би більше. -Якщо він щось почує,
змістовне...
Іноді президент бурмоче щось на кшталт
«З'ясуйте, що таке брік-а-брак».
В різних країнах це може означати різні речі.
Гаразд.
Даремно витрачаю час.
-Посада віце-президента. -Ви добре прорекламували.
-Цій посаді реклама не потрібна. -Спробуйте ще раз, із ентузіазмом.
-Після цього провалу? -Це ж вам потрібна людина.
Я змінила свою думку.
Сер?
Посол сподівається, що ви приєднаєтеся до неї й міс Парк.
У бібліотеці.
Іран перекинув піхотний батальйон від кордону з Пакистаном до узбережжя.
Господи.
Тож це був один дзвінок до контакту в Італії.
До країни, що підтримує дипломатичні стосунки з Іраном.
Я попросив свого знайомого переказати Шахіну, що я в Лондоні.
Інформація, яку він міг дізнатися з газет.
Але він не знав.
Ти запропонував себе, а потом про це збрехав.
Вона не може цього підтвердити, є лише одне джерело.
Історія обросла плітками через твою репутацію,
і оскільки це репутація брехуна,
це ставить під сумнів достовірність вкрай важливих розвідданих.
То я перший, хто скористався
підпільними зв'язками, не розкриваючи джерела?
Ти не є членом підпільних служб.
-Ти не працюєш на уряд США. -Гаразд, якщо це дізнаються друзі...
Але якщо хтось хоче з тобою поквитатися, наприклад, держсекретар,
це порушення статті 951, і ти можеш сісти на десять років.
Навіть Генон не хоче ув'язнити мене на десять років.
-Так, а я хочу. -Вам краще піти.
-Припиняю. -Ми впораємося без вас.
Ні... У неї був важкий день, дозвольте їй залишитися.
Гаразд, це щось нове для мене: ви обоє водночас. Аж занадто.
Припиняю. Перепрошую.
Посол має рацію.
Те, що ви першим зв'язалися з Шахіном, спотворює всю картину.
Так.
Ваша історія — найкращий інструмент для деескалації ситуації,
яка швидко виходить з-під контролю. Головне, аби вона витримала критику.
Готовий допомагати.
Викладіть на папері всю свою розмову із заступником міністра
і його посередником.
Він був убивцею, цей посередник.
На папері.
-Ви не хочете це просто записати? -Ні.
Гаразд.
Ви вчора намагалися мені сказати. Купу разів.
Так.
Мені справді шкода.
Пані, подали каву.
Гаразд.
...підняти спостереження з безпілотників, ви...
Вони завершують.
Попрошу міністра оборони подзвонити вам.
Гаразд, дякую.
-Вони п'ють каву. Це не займе багато часу. -Чай, так?
Там подають каву, але вона не дуже. Якщо попросите...
-Це він? -Хто?
-Це президент замовив каву? -Не знаю, вона подала каву.
-Покидьок. Ендрю! -Що сталося?
Йому не можна каву, інакше буде миготлива аритмія.
Він проносить її таємно. Кава.
-Може, нам... -Що я вам казав?
-Сер, покладіть це! -Бачите?
-Це щось чудернацьке. -Хіба ні?
Це чай.
Неймовірно.
Мій кардіолог впевнений, що я помру у нього на очах.
-Список того, що я не можу вживати. -Це дуже серйозно.
Я замовив чашку кави в Мадриді, її принесли в 400-річній порцеляні,
викраденій у китайців у 1882 році,
він вибив її з моєї руки, вона впала і перетворилася на пил.
Неймовірно. Я не можу виїхати з парковки, поки не зіб'ю машиною дитину.
-Роблю це, бо люблю тебе. -Не потрібна мені ваша любов.
Тегеран відправив піхоту на узбережжя.
Він відчепиться від Ірану, щойно його хлопці підуть звідти.
Відправимо авіаносну групу до Перської затоки, а саме до Бахрейну.
Корабель тоне.
-Ось. Бачите? -Що там?
Відьми кажуть шотландському королю:
«Ви не будете переможений,
доки Бірнамський ліс не прийде до Дунсіану». «Макбет».
П'єса.
Якийсь хитрий садівник Вінфілда знав, що Барбара Хаттон любить цю п'єсу,
тож він зрізав гілки із останнього Бірнамського дуба і посадив в саду.
Він сказав тоне?
-Він тоне? -Перепрошую?
Президент відправляє авіаносець врятувати британців, які тонуть.
Як ви могли не сказати мені, що корабель тоне?
Бо це не так.
Де ми можемо поговорити наодинці?
-Можемо... -Не в будинку.
-Стіни товсті. -Ні. Не в будинку.
-Там є жучки? -Ми можемо вибрати відкриту місцевість?
Я кілька хвилин як приїхала сюди, не розвідувала ще територію.
-А що це там? -Сад?
-Так. -Виглядає як сад.
Гаразд. Зустрінемося на його іншому боці.
Ідіть тією доріжкою, я пройду крізь будинок.
Пара танків M48 «Паттон», оснащених російськими гладкоствольними гарматами.
Вибачте, що перериваю, пані. Можна вас? На хвилинку.
Посол Вайлер питала, чи не попросили б ви у міністра оборони звіт про стан кіля.
Британського корабля.
-Звіт про стан кіля. -Так. Дякую.
І для мене честь познайомитися з вами.
Що таке звіт про стан кіля?
Судно набирає воду,
що не дивно, враховуючи пробоїну в корпусі.
«Карейджес» створений витримати удар,
запечатати пошкоджений відсік та залишитися на плаву.
Чому президент думає, що він тоне?
Ймовірно, хтось йому так сказав.
Тому що...
Що президент пообіцяв відправити на цю рятувальну місію?
Авіаносну групу.
Бойові кораблі.
Якби прем'єр-міністр попросив про демонстрацію сили США,
президент би відмовився,
тому що це може втягнути наші країни у катастрофічний регіональний конфлікт.
Але сигнал тривоги...
Він заманює ударні сили в Перську затоку.
-Так. -І ви з цим згодні?
-З чого випливає, що я згоден? -Скажіть йому, щоб припинив!
А що, по-вашому, я роблю? Кажу Троубріджу, аби припинив.
Я благав вас, аби Рейберн втрутився.
Ви... Коли?
Учора. І сьогодні.
Неправда.
«Якщо президент поділиться своєю точкою зору, своє мудрістю
-з прем'єр-міністром, можливо...» -Це, по-вашому, благання?
-Я не впав на коліна. -Якщо все дуже погано, скажіть мені.
Все дуже погано!
Розумієте, Іран - це найкраще, що сталось в кар’єрі Нікола Троубріджа.
-Але це був не Іран. -Хіба це важливо?
Ви йому розповіли?
Історію вашого чоловіка? Звісно.
Якщо назвати це історією, то це вже не розвіддані.
Він вважає, що м-р Вайлер надав цікавий доказ,
але не неспростовний і нічим не корисний для справи.
Припиніть намагатись довести зворотнє.
Треба знайти, хто зробив, а не хто не робив.
Яка глибока думка.
Наче блискавка з неба.
Ви мудак.
Ваше чарівне лихослів'я
змушує мене думати, що ви цінуєте відвертість.
Кажете, що я вам подобаюсь?
Я кажу, що хотів би вам вірити.
Я думав, що впораюсь з цим, але не можу.
Що?
Я піддалась масовому божевіллю. Наче дитина.
Чоловік.
Це була брехня?
Ні. Це була не вся правда.
І вона намагалась мене попередити.
-Слухай, навіть ти можеш робити пом... -Ні, це не просто помилка.
До речі, я просила тебе поїхати до Каїру...
Це жахлива ідея.
Спільна робота знищила їх обох.
Але її більше.
-Яким чином? -Він їй бреше...
достатньо часто, аби вона цього чекала. Це нищить її кар'єру.
А на мою думку з її кар'єрою все гаразд.
Вона не хоче бути тут.
Чому вона тут? Їй би кудись на передову.
Так. Точно.
Пані? Можете приєднатись до посла?
Авжеж.
Немає конкретних розвідданих про Ріяд...
Наразі відсутня очевидна загроза нашим інтересам.
Що каже прес-секретар міністерства оборони?
Вона каже, це невідкладно.
Знайдіть мене, коли висловиться АНБ.
Нам потрібна якась угода із саудитами, аби все не стало ще гірше.
Ви отримали звіт? Звіт про стан кіля.
-Ще працюємо над цим. -Можемо ми... На хвилинку?
Рейберну не можна відправляти кораблі до Перської затоки.
Троубрідж збрехав йому.
Він хоче, аби іранці побачили американські військові кораблі.
-Авіаносець не тоне. -Звідки вам це відомо?
Я би знала точно, якби мала звіт про кіль, але моє джерело дуже надійне.
Чорт.
Британці подають нам сигнали. Вони не можуть зупинити Троубріджа.
Президент має сказати, що наші кораблі не встигнуть допомогти.
Він не відмінить рятувальну місію.
Це сигнал тривоги від одного з найвищих посадовців уряду.
І як його ім'я?
Ми нічого не можемо вдіяти.
Коли у нас небезпечний керівник країни, ми сподіваємось на реакцію союзників,
коли подаємо сигнал тривоги.
Знаєте, чому я не хотіла цієї посади?
Я витратила десять років, аби завоювати таку репутацію,
завдяки якій мене слухають, коли я щось кажу.
-Тут я цього не маю. -Це не зовсім так.
Не зовсім так.
Прем'єр-міністр готує привід для атаки на американські об'єкти
і на американських військових.
Він хоче зробити свою проблему нашою.
Нам треба поговорити з тим джерелом.
-З Шахіном? -Як доведеться.
-Ви говорили з... -Так.
Ще раз зв'яжетесь з Шахіном?
Якщо президенту варто відмовитись, треба якось пояснити британцям.
Ви не можете. Це надто небезпечно.
Це бірнамський дуб.
Як у Шекспіра.
Подивіться.
Обов'язково.
Це задній двір Ірана.
Якщо ми хочемо знати, хто це зробив,
то у іранців найкраща розвідка.
Власний режим знайде та вб'є Шахіна.
А якщо почнеться війна з Іраном, то загинуть багато людей.
Шахін хоче модернізувати свою країну.
Він один з небагатьох людей там,
у кого гарні стосунки з реформістами, військовими та муллами,
бо в дитинстві його батько катався на велосипедах з верховним лідером.
І на диво, він не вірить, що ми є сатана.
-Я розумію його цінність. -Не розумієте.
Угода з Іраном може бути анульована.
Вочевидь.
Коли ми домовляємся з ними, чи з будь-ким,
то шукаємо одного чи двох друзів,
до яких можемо звернутись, коли весь світ ні на що не здатен.
Це тонке павутиння стосунків.
Але щось його втримує.
Не рвіть його.
І не будьте неймовірно хижими американцями.
Скористайтесь тим, що він вам вже дав.
Денні?
Мені потрібен Стюарт Хейфорд. Ми можемо вивести президента з лісу?
-Скажіть ЦРУ піти іншим шляхом. -Гаразд.
Мені треба випити.
-Це було зворушливо. -Що саме?
Про павутиння.
Доводиться знати кілька таких виразів, коли доходить до виживання.
Так.
Ми чекаємо на декого.
-Ми зробимо це? -Можливо.
Я відправила вас сюди до нього.
Причин було багато, але він вас перевіряє.
Це моторошно.
П'ять президентів США були раніше послами у цій країні.
Гарне місце для навчання. Ви би не витримали виборчу кампанію.
Ви би звинуватили в корупції власних спонсорів.
Але кампанії не буде.
Уявіть, якщо ваша відвертість
була б справді перевагою.
Якби вашою єдиною метою була б підтримка президента на його шляху.
Важливо, аби хтось утримував президента від бурмотіння щодо тарифу на курку,
коли потрібні угоди поставки зброї.
В овальному кабінеті за віце-президента більше часу проводить лише президент.
-Першим приходить, останнім йде. -Люди...
-Хочете знати, чому ви у списку? -Бо я жінка.
Це не... Це не єдина причина.
Ви витратили сім років, створюючи можливість,
за якої старший чоловік міг би передати естафету жінці,
яка гідна стати першою жінкою-президентом США.
Тепер вам потрібен хтось без досвіду виборів, без багажу, без власних думок.
Почистити мене, одягти в сукню, і сподіватись, що я мовчатиму.
Так. У мене був план.
Який пішов коту під п'яту.
Але з іншого боку, вам не потрібно проходити виборчу кампанію.
Ми закинемо вас у владу, і хтозна, може, вам сподобається.
На її думку, ви підійдете на посаду.
Я подзвонила п'ятьом людям і спитала: «Якщо апокаліпсис настане зараз,
кого б ви взяли першим?»
П'ятеро назвали вас.
Що ви зробили в Лівані.
І те, що я не мала б знати, але ви зробили в Багдаді.
Буде чудовий плакат: «Ірак. Могло бути гірше».
Не буде виборчої кампанії.
Жодних плакатів.
Ви б очолили напрямок міжнародної політики.
Ваш регіон — Близький Схід. І домовитесь з Росією без нервів.
І ми не будемо 25 років обговорювати лише кобальт.
Будете працювати заради країни, а не заради влади.
Якби я думала про це, у мене був би такий план.
Справді. Мені майже незручно. Бо таке навіть на думку не спадало.
Людина має бути гідна роботи, а не співбесіди.
Це складно і для хлопців, але для жінки? Хай мені грець.
Вона гарненька, але не занадто? Приваблива, але не вульгарна?
Впевнена, але не стерво? Рішуча, але не стерво?
Миле стерво, але не чисте стерво.
Нам довелось укласти угоду, скільки днів віце-президент буде носити стрінги.
Їй вони не подобаються. А її команді не до вподоби контури білизни.
Тижні мого життя.
А потім уклали угоду. Так, вона носитиме тонкі стрінги
два дні на тиждень і зайві дні на інший тиждень не переносяться.
Можете уявити прийом на роботу на керівну посаду у владі
тих, хто дійсно вміє працювати?
Не кажіть нічого. Вона дійсно думає про це.
Правда?
Це вже прогрес.
Вам потрібен час. Коли ми розмовляли з Гелом, це звучало абсурдно,
але місяць потому, це схоже на чудову ідею.
Пані, він вас кличе.
Місяць?
Послу... Дай...
Дай мені розповісти тобі...
Кейт.
Кейт. Кеті.
Кейт, зупинись.
Я йду на прогулянку.
-Можна з тобою? -Це погана ідея.
-Коли Біллі подзвонила мені... -Вона подзвонила тобі місяць тому.
Так, і тоді це була просто розмова.
Вона просила поради, щодо Грейс Пенн...
-Віце-президента. -Так.
Тобі варто називати її віце-президент.
Проблеми з віце-президентом, її чоловіком
та виявленим фактом зникнення гранта розміром шість мільйонів доларів.
Отже, Біллі подзвонила тобі.
Так. Як друг... Як експерт.
Тоді вона хотіла, аби віце-президент лишилась,
і шукала ідеї, як зменшити шкоду.
Отже, думка, що віце-президента можна замінити тоді ще не виникла.
Ми згадали кілька імен.
Включно з моїм?
-Кого ще, твою маму? -Варіантів небагато, Кеті.
Їм потрібна жінка з незаплямованою біографією.
Еббі Шоткін надто стара, Стелла не вміє тримати язика за зубами.
Він пообіцяв першій леді, що не візьме Рейчел Бір,
бо він трахав Рейчел Бір,
і сказав дружині, що з Рейчел у нього був найкращий секс в житті.
А якщо обрати Лорі Девіс,
ми втратимо більшість в Палаті представників.
І в цю мить хтось назвав...
Тебе.
Хто назвав мене?
Я чи Біллі, не пам'ятаю. Це не було сплановано, ми накидували ідеї.
Ти вже їхала до Кабулу, була не готова.
Це було нереально.
Звісно, ні.
-Але зараз... -Коли виникло питання посла в Лондоні,
подумали, може хай проведе пів року на більш публічній посаді?
Підготується, звикне бути в центрі уваги.
Отже, це ти подзвонив Біллі.
-Біллі подзвонила. -Як Шахін?
-Кеті, Біллі подзвонила мені. -А була мить, коли ти подумав,
що мені варто прийняти участь в розмові?
А що б ти сказала? Я серйозно.
Місяць тому по дорозі до Кабулу,
ти б дозволила мені закінчити речення з цією пропозицією?
Маєш рацію.
-Отже, мене призначили до Лондону. -Так. І це не має значення.
Тут повний бардак, добре, що ти тут. Ми зрозуміли, знаєш...
-Що ви зрозуміли? -Ну...
Послухай, я намагався знайти зручну мить, аби сказати тобі.
І...
Я...
Я її не знайшов.
Отже, два тижні тому...
Богом присягаюсь.
Два тижні тому ти сказав: «Подзвони Ріку».
Так.
-І я... -Ти подзвонила Ріку.
-Подзвонила. -Кетрін.
Тобі відомі правила гри, тебе не лякає складність...
Я подзвонила нашому адвокату.
Це єдиний в житті шанс, аби в Білий дім потрапив хтось
з винятковою здатністю розплутувати до біса складні ситуації.
Я подзвонила Ріку і сказала: «Знайди нам медіатора.
Бо це буде найчистіше найприємніше розлучення в історії».
У тебе є фруктовий сад.
У ньому президент Сполучених Штатів.
Тобі треба з ним поговорити. Вислухати, що у нього на думці.
Маєш в невимушеній манері зрозуміти його
-за десять хвилин, поки він не поїхав. -Ти мені багато чого не розповів.
-Кеті... -У тебе були свої причини. Гаразд.
Але коли ти сказав:
-«Так, ми можемо все закінчити... -Так.
...у нас було десять гарних років, і на цьому все», — то ти плакав.
Розмазував шмарклі.
Кейт, це пост віце-президента.
-Хочеш, аби я про це подумала? -Так.
-А ти можеш? -Так.
-Справді? -Так.
-Кеті... -Можеш відповісти на одне питання, чесно?
Справді чесно.
Звісно. Так, на будь-яке.
Коли ти сказав: «Подзвони Ріку», коли ти сказав, що між нами все,
ти думав, що між нами все?
Ні.
Якого біса?
Кейт. Кейт, подумай про...
Господи!
Чорт!
Якого біса? Кейт!
Боже.
Ти вбиваєш мене!
-Є думки? -Ми не його охоронці, а її.
Для нього все не дуже добре.
Кейт.
-Кейт, опусти це. -Припини. Ні!
-Чорт! Ти бісовий покидьок! -Богом присягаюсь...
Чорт забирай... Кейт, припини.
Добре.
-Цей шлюб... -Господи! Кейт, припини!
...вбиваєш мене!
-Ти вбиваєш мене! -Так, я намагаюсь, але не виходить.
-Бісовий покидьку! -Пані?
Керівник апарату питає, чи хочете ви поговорити з президентом.
-Що сталось? -Я спіткнулась. Де президент?
-Забудьте. -Вона може передягтись.
-Змінити одяг. -Президент не відмовляється від кораблів.
Можливо, ви змогли б його переконати,
-але це не буде... -Ні.
-Так ідеально. -Кейт.
Гаразд.
З нею все буде добре?
Я не знаю.
Їм вдалось перенаправити до Дієго Гарсії.
Усі хочуть знати, чому я не попередив, що ми переслідували танкер.
Дайте мені хвилину.
У Марли Дейн багатий досвід.
Вона ходила у відпустку на рік, аби доглянути матір, але зараз вже вільна.
-Отже... -Вона доступна.
Вона може бути послом. Їй це сподобається...
хай які будуть написи на стінах.
І вона та, що вам потрібна і для іншої справи.
А ви що робитимете?
Я для цього не придатна.
Я звільняюсь.
Хороша новина в тому, що таким чином я стаю єдиною в світі,
хто не намагається поцілувати вас в дупу, але досі багато знає про Іран.
Людину на ім'я Саман Карімі
відсторонили від командування підрозділом сил «Кудс» в Сирії,
бо навіть Башар Асад сказав, що він зайшов надто далеко.
-Але не можна звільнити Самана Карімі. -Ні.
Тому йому доручили командувати Полком безпеки рибної промисловості.
Де є 14 човнів та купа РПГ.
Думаєте, вони накинуться на П'ятий флот?
Вони завантажать РПГ на риболовецький траулер і спробують щось вразити.
Кілька американців загинуть, і тоді ми у грі.
Вже не як рятівники.
А як комбатанти.
-Я сказав Біллі... -Що Росія спостерігає?
Що усі дивляться? Це тест з лакмусовим папірцем?
Так і є.
Звісно, так і є.
З миті, коли Росія напала на Україну, усі країни НАТО чекають, чи дійсно
я мав це на увазі, коли сказав: «Атака на одного, то атака на усіх».
Одного щойно атакували.
Ця крапля не стане останньою для альянсу.
Чому ні? Альянс - це порожнє місце.
Це обіцянка на мізинчику, що я дав Джейсону Славіку, коли мені було десять.
-Я прийду, якщо тебе битимуть. -І ви тут.
Я прийшов з авіаносною групою.
Або з покаранням.
П'ятдесят тисяч британських солдат пішли на Багдад, бо ми їх попросили.
І це в той час, коли люди не мають інших інтересів окрім власних.
Сер, ви не зробите це, аби відновити нашу репутацію в світі.
Це було б добре. Бо навіщо мені це робити?
Ви боїтесь, що вороги подумають, ніби ви надто старий та слабкий,
аби поставити американців на лінію вогню.
Ви подобаєтесь людям?
Ваші хвилювання вірні.
Той самовдоволений бразилець,
що пропонував вам перерви на туалет кожні 15 хвилин на саміті G20,
відновив усі чутки щодо нетримання,
які ваша команда намагалась придушити пів року.
І це має значення, коли маєте справу з Росією та Китаєм.
Будь-який лідер, який дивиться на вас, і згадує свій власний вік,
починає бажати вашої поразки.
Але це ще 49% катастрофи.
А потенційна війна з Іраном це 51%.
Тобто, я виграю в два очки.
Хтось розумний колись сказав:
«На стіл президента лягають рішення, лише коли ситуація 49 на 51.
Я приймаю лише складні рішення, але для цієї роботи я і створений».
Це я сказав.
Хіба?
Я думав, ви єдина в світі, хто не цілує мене в дупу.
Біллі.
-Президенту потрібна голова адміністрації. -Як справи?
Жодних кораблів. Підженіть машину.
Зліт за дві хвилини.
-Поясніть «жодних кораблів». -Вона виграла, я програв.
Хтось має її помити, має дивний вигляд.
Знайдіть міністра оборони.
Жодних кораблів до Перської затоки,
і він не має летіти зі мною, бо ще обісреться дорогою.
Потрібна машина для міністра оборони до Хітроу.
Вона хотіла звільнитись.
Хай запряже вузди.
Агов.
Подзвоніть мені у вівторок, поговоримо про іншу справу.
Пані, вибачте, нічого не вийде.
Що?
Я мушу відмовитись.
Так. Я знаю.
Ви молодець.
Лише облиште це лайно про звільнення, бо це мене дійсно дратує.
А на це у мене немає часу.
Переклад субтитрів: Vsevolod Ivashchenko