I TIDIGARE AVSNITT
Om det var Teheran ska helveteseld regna.
Mycket hänger på om vi tror att det är Iran eller inte.
Med Hal måste man vara jävligt säker.
- Ni ska skilja er. - Nej.
- Ambassadören säger det. - Har du varit gift?
Jag ser ett samtal från en kontantkortstelefon.
- Jag ringde Niccolo, han ringde Shahin. -Är det allt?
Min man smög ut och ringde Iran och ljög för mig?
De kidnappade min man och ställde in ett mord.
Premiärministern måste sluta anklaga Iran.
- Det var inte Iran. - Downing Street backar inte.
Ni får tala med president Rayburn, som har inflytande över premiärministern.
När lunchen är slut tar du ett plan och förvinner härifrån.
Du har jävlats med mitt huvud. Jag klarar inte jobbet med dig i närheten.
Vicepresidenten ska avgå och de vill att du ersätter henne.
Du kan inte vara skild.
Tack ska ni ha!
AMERIKAS FÖRENTA STATER
Ambassadören. Så här ofta vill ni inte se mig. - Och er blir man inte av med.
- Välkommen till England. Ni ser bra ut. - Ingen låter mig äta kolhydrater.
- Det fungerar. - Jag vore hellre död.
Välkommen, herr president.
Ma'am. Ni klarar det här.
Sharon? Var är badrummet?
Ursäkta. Den här vägen, herr president.
- Premiärministern är på ingång. - Bra.
Är vi era första gäster? Vi är en riktig mardröm.
Jag berättade just för henne.
- Nu? - Det kändes lämpligt.
- Jaså? - Det kanske var illa avvägt.
- Välkommen till Winfield! - Ni hinner tänka.
Ni är med på slutlistan. Inget tvång.
- Jag berättade. - Nyss.
Verkligen?
Ställ in mötet med pressen. Han får äta lunch, inga foton och...
- Måste hon vila? - Hotet om helveteseld gav Trowbridge flyt.
Står han bredvid presidenten säger han det igen.
- Okej. - Vilket fint badrum.
Herr president.
Ambassadören vill avboka pressen.
- Hon är rädd att det ser ut som om... - ...ni stöder ett angrepp mot Teheran.
Jag skickar inte stridsflygplan. Hans flotta angreps. Jag visar mitt stöd.
Ni blir fast där...
- ...medan han citerar Tredje Moseboken. - Vi kanske inte tar frågor.
- Synintrycket är nog. - Det är inte heller bra.
Britterna tror att det är Iran.
- Annan bevisning har ingen effekt. - Varför skulle den?
Vi har bilder av en iransk båt som lämnar en hamn i Iran.
- Vad har ni? Någon kille? - En övertygande kille.
De samlar inte fakta, de anklagar Iran.
- Det är inte Iran. - Säger den övertygande killen?
- Ja. - Ni kommer inte ut nog. Kom nu.
- Hal? - Sir...
Det är jag. Jag är killen.
- De kidnappade mig. - De hämtade honom.
De lät mig prata med Irans biträdande utrikesminister.
- Herre jävlar! - Han försatte sig i livsfara för det här.
Han har fem barn. Det var inte Iran.
- Låt mig skaka hand med dig. - Han är en vän.
- Inte Iran. Vilken jävla lättnad. - Det har inte rubbat britterna.
- Säg att det var Hal Wyler. - Utrikesministern vet.
- Dennison? - Ingen effekt.
Vi bör se på Ryssland och Saudiarabien och outlösta laddningar till havs.
- Han släpper inte Iran! - Vi borde ha ställt in.
Kate bad utrikesministern att ställa in.
- Han vägrade. Han visste att det var jag. - Den mannen är långsint.
Allt bråk i Mellanöstern är mitt fel.
- Det är inte så. - Smickrande.
Ministern resonerade rimligt då. UD och CIA kan inte förhasta sig
med att informera presidenten. Det har gått illa förr.
Fyrtio kameror är på väg hit. Ni kan inte stå bredvid premiärministern.
Ambassadören, premiärministern är här.
- Varför gör vi inte det här oftare? - Om ni åker efter en timme, visst.
- Har ni ett ögonblick? - Javisst.
- Kan du...? - Mina herrar!
Tre rätter. Lätt, men ändå mycket.
- Att möta pressen kan vara överdrivet. - Pressträffen är hela poängen.
Det gör presidenten obekväm.
Fyrtioen döda gör premiärministern obekväm.
- Han tonade aldrig ner kommentaren. - Det var inte så han blev vald.
Vad som helst.
"Jag menade inte helveteseld över Teheran, utan över de skyldiga.
Vi vet inte vem det var, men vi försöker ta reda på det."
Ni har rätt. Det låter trevligt.
De kan fota på lunchen.
Då ser det ut som om en delegation skäller på honom.
Ett samtal på soffan efter lunch?
- Nej. - Då ser de jämlika ut.
Han ser ut som ett troll på en soffa.
- Om bara de två äter... - Då ser det som en utskällning.
Alla kördes ut så att min kille kan knäppa din kille på näsan.
Nu äter vi. Ni måste vara utsvulten.
- De kohandlar. - Min mage kurrar.
Jag åt jämt en smörgås före statsmiddagar.
- Då kastade jag mig inte över maten. - Ingen dålig idé.
- Frances? - Sir?
- Om det bara var de två... - Ja?
Om presidenten är säker på att det inte är Iran...
- Det är han. - Låt mig tänka klart.
Förlåt.
Om presidenten är säker på sin sak ger en privat lunch honom tillfälle...
- ...att övertyga premiärministern. - Precis.
Övertyga honom om att det gagnar oss att lugna ner oss.
Ja.
- Som jag bad er i går. - Jag är inte USA:s president.
- Instämmer. - Han har annat inflytande.
Särskilt om ni inte försöker. Det här är väl bra?
Tänk om det bara var de två?
- Och jag. - Eller bara de två.
William Rayburn utan manus? Som småpratar med Nicol med stora käften?
- Alternativet är... - Hemsk idé.
Jag är påtänkt som vicepresident. Många dåliga idéer.
Vi tar ett andetag.
- Vet ni vad? - Lyssnar på resonemanget.
Det är en chans för Rayburn att förklara för Trowbridge
varför en inofficiell mänsklig källa övertygar mer än ett suddigt drönarfoto.
- Jag förstår. Jag håller inte med. - Det var den bästa idén, så jag sa ja.
Tack.
Han älskade engelska språket. Idiom. Poesi.
Så jag lärde honom en fras om dagen. När jag skulle lämna Zagreb sa jag:
"Pasha, vi har varit som bröder, men nu lär vi knappt träffas
mer än som fartyg i natten."
Nästa dag på palatset säger han till presidenten:
"Hal Wyler ska lämna oss.
Vi har varit som bröder, men nu är vi bara lamm i mörkret."
Lamm i mörkret.
-"Ships, sheeps." Får. - I natten. Mannen är poet.
Får i natten.
- Vilsna kreatur. - Fullträff.
- Katherine. - Kära nån.
Kallar han er det när ni ser sträng ut?
- Lunchen är serverad. -Äntligen.
- Känner ni John Gage? - Nej. Han är ett riktigt svin.
- Ursäkta. Han är ett riktigt svin. - Ja.
- Jag börjar tro det. - Han var nykonservativ 2003.
Nu är han isolationist. Gillar man inte hans värderingar - vänta fem minuter.
- Premiärministern. - Då var det dags.
- Viktigt meddelande. - Naturligtvis.
Han måste släppa Irangrejen helt.
- Japp. - Det var inte de. Säg inte "japp"!
- Folk kastar sten på iranska ambassaden. - Hemma skulle de ha automatvapen.
Perfekt tillfälle för amerikansk skenhelighet.
- Varför försöker jag ens. - Jag lämnade min drink.
Kanske en ny?
Nej, vi får inte slösa. Slänger jag den bränner en radikal hemmafru ner mitt hem.
Ursäkta, er ställföreträdare undrar om...
Vet ni när han senast var ensam med någon?
- Nej. - Inte jag heller.
Försvarsministern lär gå i taket. Hitta Lieber!
Om ni vill prata med ambassadören angående vice presidentskapet
så är det ingen dåligt tillfälle.
Grace Penn fick veta att hennes man försnillade 6,3 miljoner dollar.
Vi försökte tysta ner det, men någon från The Wall Street Journal
gräver i saken. När de lyckas måste hon avgå.
Listan över ersättare är väldigt kort.
Den har fyra kvinnliga lagstiftare
som skulle använda jobbet som grund för presidentkampanjer.
Det gör presidenten grinig.
Ni är inte gjord för kampanjer, men en framgångsrik ledare
under artillerield, vilket påminner om att arbeta med kongressen.
Det är möjligt att ni skulle vara en förnuftig högra hand
som kan bygga relationer med utlandet, vilket är nödvändigt
med tanke på det polariserade läget i dagens Washington.
Det var det värsta frieri jag hört.
Ursäkta.
- Ms Park söker er, kan ni komma? - Med glädje.
Någon aning om varför en CIA-bas i norra Irak...
- ...frågar NSA om mobilsamtal i London? - Nej.
- Bad hon dig om en NSA-sökning? - Nej.
Inget om signalspaning? Eller GCHQ?
Kan du inte gå rakt på sak?
En ansökan fylldes i av Carole Langetti, en CIA-analytiker i Irak som Kate känner.
Hon ansökte om signalspaningsinformation från GCHQ.
-Är det inte normalt? - Nej.
Varför ville ambassadören granska tipset...
- ...från maken? - Hon vill vara försiktig.
Hon trängde sig på utrikesministern.
- Inte toppen. - Hon är försiktig med mitt jobb.
- Inte med sitt eget. - Vi gör samma sak.
Hela tiden. Vi känner folk i andra länder, ber om tjänster.
- Sex månader är lång tid. - Inte om storyn kommer ut.
Hej!
Vilken dag, va?
- Eidra vill tala med er. - Vem?
CIA.
När ni är klar.
Du visste.
Om vicepresidenten? Ja.
Att hon skulle avgå eller att jag kan ersätta henne?
Både och.
Vet någon annan här mer om mitt liv än jag gör?
En handfull i Washington.
Fem. En riktig hand.
Hektiska dagar sedan ni kom.
Min briefing om amerikansk och brittisk underrättelsetjänst hanns inte med.
- Vi hinner säkert. - Relationen är unik.
Vi delar nästan allt. Mer än med något annat land.
Vi spionerar inte på dem och tvärtom.
MI6 och CIA driver verksamhet tillsammans.
NSA och GCHQ delar hårdvaror.
Det finns ett kontrollsystem för informationen NSA byter med GCHQ.
- Sorteringshatten. Som i Harry Potter. - Gulligt.
När ni begär information av er vän i norra Irak
och er vän beställer data från GCHQ om någon i London
får MI6 en signal från sorteringshatten. Sedan blir MI6 förvirrade
för när CIA i London begär något från GCHQ så meddelar vi det.
Nu vill MI6 veta varför jag döljer saker för dem.
Vilket är svårt att svara på. Oss emellan, döljer jag förstås en del.
Det är inte alltid lätt. Särskilt när jag inte vet vad det gäller.
Jag är ledsen.
- Ni borde ha kommit till mig. - Det gjorde jag. Du var avvisande.
- Om ni inte litar på mig... - Det gör jag.
- Knappast. - Jag litar inte på min man.
Det är värre, eller hur?
- Vill ni ge mig lite samband? - Nej.
Hal kontaktade Shahin först.
Inte tvärtom. Han började det.
Han hatar alla idéerna. Han gillade Grace Penn.
Men till sist måste man välja någon.
- Ja, gå. - Vad var det?
Salt.
- Presidenten vill ha mer. - Om han hör något...
...väsentligt...
Ibland mumlar presidenten något som: "Ta reda på vad kuriosa betyder."
Det är olika i olika länder.
Okej. Jag talar för döva öron.
- Vicepresidentskapet. - Du sålde det.
- Det ska sälja sig själv. - Prova med entusiasm.
- Efter detta? - Du ville ha handling.
Jag har ändrat mig.
Sir?
Ambassadören vill att ni går till henne och ms Park. I biblioteket.
Iran har flyttat en infanteribataljon till kusten.
Herregud.
Det var ett samtal till en kontakt i Italien.
En nation med diplomatiska förbindelser till Iran.
Jag bad min kontakt säga till Shahin att jag var i London.
- Det kunde han ha läst i tidningen. - Men det gjorde han inte.
Du erbjöd dig och ljög sedan om det.
Hon kan inte bekräfta det här, hon har en källa.
Hela grejen hänger på ditt rykte
och när du etablerat dig som lögnare underminerar du avgörande information.
Är jag den första som tagit kontakt i hemlighet utan att rapportera källan?
Du är ingen underrättelseagent.
- Du jobbar inte för staten. - Om de vill lyssna...
Men om någon vill jävlas, som utrikesministern...
Det är ett lagbrott som man kan få tio år för.
Inte ens Ganon vill ha mig i fängelse.
- Men det vill jag. - Ni borde gå.
- Jag ska sluta. - Vi klarar oss.
Nej, låt henne stanna.
Ni två på samma gång är nytt för mig. Jag gillar det inte.
Jag slutar. Förlåt.
Ambassadören har rätt.
Att ni kontaktade Shahin först förändrar hela analysen.
Ja.
Er historia är det bästa redskap vi har för att deeskalera situationen.
Vad kan jag göra?
Skriv ner samtalet med viceministern och hans medhjälpare.
Han var lönnmördare. Medhjälparen.
På papperet.
- Vill du inte bara spela in? - Nej.
Okej.
- Ni försökte berätta i går. Flera gånger. - Ja.
Jag beklagar.
- Herrarna har serverats kaffe. - Okej.
...övervakning med drönare...
De avslutar.
- Försvarsministern ringer er. - Tack.
- De dricker kaffe nu. - Te, eller hur?
De serverar kaffe om man ber om det.
- Gjorde han? - Vem?
- Beställde presidenten kaffe? - Jag vet inte. Hon serverade det.
- Jävla skit! Andrew! - Vad är det?
Kaffe ger honom förmaksflimmer. Han dricker det i smyg.
- Borde vi...? - Vad sa jag?
- Ställ ner det, sir! - Ser du?
- Så besynnerligt. - Inte sant?
Det är te.
Otroligt!
Min kardiolog tror att jag ska dö.
- Allt jag inte får äta... - Det här är allvarligt.
Jag beställde kaffe i Madrid, det kom i 400 år gammalt porslin
som de tagit från kineserna 1882.
Han slog den ur handen på mig, den pulvriserades.
Otroligt. Mitt gäng bryr sig bara om jag råkar köra över ett barn.
- Det är av kärlek. - Jag vill inte ha den.
- Teheran skickade infanteri till kusten. - Han backar när britterna är därifrån.
Vi skickar hjälp till viken som tar dem till Bahrain. Fartyget sjunker.
- Där är den. - Vad tittar jag på?
Häxorna sa: "Macbeth av ingen övervinnas kan
förrän Birnams skog mot höga Dunsinan framrycker hotfullt."
Pjäsen.
Någon trädgårdsmästare här visste att Barbara Hutton älskade den
så han planterade en stickling från den sista Birnam-eken.
Sa han "sjunker"?
- Sjunker det? - Ursäkta?
Presidenten sa att han skickar en flotta för att rädda besättningen.
Varför sa ni inte att fartyget sjunker?
För att det inte gör det.
Var kan vi tala ostört?
- Vi kan... - Inte i huset.
- Väggarna är tjocka. - Inte... i huset.
-Är det buggat? - Kan vi vara utomhus?
Jag flyttade in nyss, jag vet inte.
- Vad är det där? - Trädgården?
- Ja. - Det är en trädgård.
Vi ses på andra sidan av den.
Ta den vägen. Jag går genom huset.
Ett par stridsvagnar med ryska slätborrade skjutvapen.
Ursäkta, ma'am. Får jag störa ett ögonblick?
Kan ni be försvarsministern om en stabilitetsrapport?
Från hangarfartyget.
- En stabilitetsrapport. - Ja. Tack.
Det är en ära att få träffa er.
Vad för rapport?
Fartyget tar in vatten, inte oväntat med tanke på hålet i skrovet.
HMS Courageous är gjord för att tåla eld
stänga av den skadade delen och fortsätta flyta.
- Varför tror presidenten att det sjunker? - Någon måste ha sagt det.
För att...?
Vad lovade presidenten att skicka på räddningsuppdraget?
En fartygsflotta.
Krigsfartyg.
Hade Trowbridge bett amerikanerna visa musklerna skulle han ha fått nej
då det skulle rivstarta en katastrofal konflikt i regionen.
- Men ett rop på hjälp... - Han lurar fartygen till Persiska viken.
- Ja. -Är ni okej med det?
- Verkar det så? - Säg åt honom att sluta!
Vad tror ni att jag har gjort i tre år?
Jag bad er att få Rayburn att ingripa.
- Ni... När? - I går. Och i dag.
Det gjorde ni inte.
"Om presidenten kan dela sitt perspektiv...
- ...med premiärministern så..." -Är det att be?
- Jag föll inte på knä. - Om huset brinner säger man till!
Huset brinner!
Iran är det bästa som hänt Nicol Trowbridge.
- Iran hände honom inte. - Spelar det roll?
- Berättade ni? - Er mans historia? Naturligtvis.
Kallar ni det historia, underminerar det informationen.
Han tycker att det var intressant, men inte tillräckligt.
Vi måste ta reda på vem det var, inte vem det inte var.
Vilken insikt. Som en blixt från ovan.
Du är ett svin.
Din charmerande grova käft får mig att tro att du uppskattar det opolerade.
Säger du att du gillar mig?
Jag säger att jag vill kunna lita på dig.
Jag klarar inte det här.
Vad?
Jag köpte det, som en jävla barnunge.
Maken.
- Var det skitprat? - Inkomplett. Hon försökte varna mig.
-Även du kan göra miss... - Det är inget litet misstag.
Jag bad dig att komma till Kairo.
Det är en hemsk idé.
Att jobba i tandem har förstört för dem båda. Men mest för henne.
- Hur? - Han ljuger för henne.
Hon förväntar sig det, det har förstört hennes karriär.
- Hennes karriär verkar gå bra. - Hon vill inte vara här.
Hon är gjord för frontlinjen.
Ja. Precis.
- Kan ni göra ambassadören sällskap? - Javisst.
Inget konkret om Riyadh...
Det finns inget trovärdigt hot mot våra intressen.
Vad säger försvarsministern?
Hon säger att det är brådskande.
Säg till när NSA hör av sig.
Vi måste komma överens med saudierna om att inte göra det värre.
Fick ni fartygsrapporten?
- Jag jobbar på det. - Kan vi prata?
Rayburn får inte skicka några fartyg. Trowbridge ljög för honom.
Han vill ha amerikanska krigsfartyg nära Iran.
- Hangarfartyget sjunker inte. - Hur vet du det?
Rapporten skulle bekräfta det, men jag har en säker källa.
Skit också!
Britterna har ingen kontroll över Trowbridge.
Presidenten måste säga att våra fartyg inte hinner dit.
Han bryter inte sitt ord.
Det här är ett nödrop från en regeringsmedlem.
Vem?
Då kan vi inget göra.
När vi hade en farlig statschef litade vi på våra allierade
när vi skickade nödsignaler.
Jag ville inte ha det här jobbet. I tio år skapade jag ett rykte i kretsar
där folk lyssnade på mig när jag sa något.
- Här har jag inget av det. - Inte inget.
Inte inget.
Premiärministerns handlingar leder till en attack mot amerikanska trupper.
Han vill att det här blir vårt problem.
- Vi måste prata med källan. Går det? - Om vi måste.
- Pratade du med...? - Ja.
Shahin igen?
Vi behöver mer för att få med oss britterna.
Det är för farligt.
Det är en Birnam-ek!
Från Shakespeare!
- Gå och titta! - Vi ska!
Det är Irans bakgård. Vill vi hitta den skyldiga har de bäst information.
Shahins egen regim kommer att döda honom.
Ett krig med Iran skulle döda många.
Shahin vill modernisera sitt land.
Han är en av de enda i regimen som kan tala med alla grupper
för hans pappa var barndomsvän med högste ledaren.
Han tycker inte att vi är Satan.
- Jag förstår, han är värdefull. - Nej.
Ett Iranavtal kan upphävas.
Vad vi verkligen gör när vi förhandlar med dem
är att leta efter en eller två vänner vi kan ringa när allt är kört.
Det är en tunn väv av relationer. Men ibland håller den.
Riv inte sönder den!
Var inte en ständigt lysten amerikan. Använd det han redan gav dig!
Danny?
Hämta Stuart Hayford. Kan vi få presidenten ur skogen?
- Be Langley hitta ett annat sätt. - Okej.
Jag behöver en drink.
- Det var rörande. - Vad?
En spindelväv.
Man måste ha några sådana i en existentiell kris.
Ja.
Vi väntar på någon.
- Ska vi göra det här? - Kanske.
Jag skickade hit er så att han kan kolla upp er.
Vad läskigt.
Fem amerikanska presidenter var ambassadörer här.
Det är rätt ställe att lära sig. Ni skulle hata kampanjer.
Ni skulle förolämpa donatorerna.
Men det finns ingen kampanj. Tänk om er... uppriktighet
faktiskt var ett plus.
Om ert enda mål var att hålla presidenten på rätt spår.
Någon måste hindra honom från att gå på om tullar när han behöver en vapenaffär.
Vicepresidenten tillbringar mycket tid i ovala rummet.
- Först in, sist ut. - Hör ni...
- Vill ni veta varför ni är med? - Jag har livmoder.
Det är inte... det enda skälet.
Ni jobbade i sju år på att en äldre man skulle efterträdas av en valbar kvinna
som blev den första kvinnliga presidenten.
Nu behövs någon utan politiskt bagage.
Sätt på mig klänning och be mig hålla tyst.
Jag hade en plan. Den sket sig.
Men det behövs ingen kampanj.
Ni börjar leda direkt och kanske blir ni populär.
Hon tror att ni vore bra.
Jag ringde nio personer och frågade: "Om apokalypsen kommer, vem behövs?"
Fem nämnde er. Det ni gjorde i Libanon.
Det jag inte borde veta att ni gjorde i Bagdad.
Det vore en bra poster: "Irak - kunde ha varit värre."
Ingen kampanj. Inga posters.
Ni skulle leda utrikespolitiken.
Ni förstår Mellanöstern och kan hantera Ryssland.
Kobolt blir det enda vi pratar om i 25 år.
Ni skulle göra det för landet.
Hade jag funderat skulle jag ha planerat det här.
- Det är pinsamt att det aldrig slog mig. - Någon som kan jobbet, inte intervjun?
Det är illa nog för männen, men för kvinnorna? Herrejävlar.
Är hon vacker men inte för vacker? Tilltalande men inte sexig?
Självsäker men inte bitchig? Bestämd men inte bitchig?
Gulligt bitchig men inte riktigt bitchig.
Vi avtalade om hur ofta vicepresidenten skulle ha string.
Hon gillar dem inte. Hennes team gillar inte troslinjer.
Veckor av mitt liv. Och så ett avtal. Ja, hon ska ha tandtråd i röven
två dagar av sju och dagarna kan inte sparas.
Kan du tänka dig att anlita någon i regeringsposition för att de är duktiga?
- Säg ingenting. Hon tänker på saken. - Gör du?
Gör du?
Det är framsteg!
Ge det tid. När Hal och jag pratade lät det löjligt.
Men en månad senare verkar det rätt smart.
Han frågar efter er.
En månad?
Hör på. Låt mig bara säga hur...
Kate. Kate!
Katie!
- Stanna! - Jag tar en promenad.
- Får jag komma? - Nej.
- När Bille ringde... - För en månad sedan.
Ja och det var bara prat.
Hon ville ha råd om Grace Penn...
- Vicepresidenten. - Ja.
Du borde kalla henne vicepresidenten.
Problemet med vicepresidenten och hennes man
och de sex miljonerna som försvann var nytt.
Så Billie ringde dig.
Ja. Som expertrådgivare.
Då bollade hon idéer för att begränsa skadans omfattning.
Det kom inte upp att vicepresidenten behövde ersättas.
Vi nämnde några namn.
- Inklusive mitt? Vem mer, din mamma? - Det finns inte många.
De behöver en kvinna, någon redig.
Abby Shotkin är för gammal. Stella kan inte hålla käften.
Han lovade sin fru att inte välja Rachel Beer, för han knullade henne.
Han sa till sin fru att Rachel Beer var bättre i sängen.
Med Laurie Davis förlorar vi representanthuset.
Så då nämner någon...
- Dig. - Vem nämnde mig?
Jag eller Bille. Jag minns inte.
Du var på väg till Kabul.
Det var inte realistiskt.
Definitivt inte.
- Men nu? - Sedan blev det London...
...och klarar hon en mer offentlig roll?
Det var en chans att vänja sig vid rampljuset.
Så du ringde Billie.
- Billie ringde. - Som Shahin?
- Billie ringde mig. - Tänkte du någon gång på att fråga mig?
Vad skulle du ha sagt?
Du var på väg till Kabul.
Du skulle inte ha lyssnat.
- Det är sant. Så vi kommer till London. - Ja. Och det spelade ingen roll.
Det är kaos, tur att du är här. Vi tänkte...
- Vad tänkte ni? - Jo...
Jag ville hitta rätt tillfälle. Och...
Jag hittade det inte.
För två veckor sedan...
- Jag svär. - För två veckor sedan sa du "ring Rick".
Ja.
- Och jag... - Ringde Rick.
- Ja. - Katherine.
Du förstår schackbrädet, du skräms inte av komplexitet...
Jag ringde vår advokat.
Det är en unik möjlighet att få in någon i Vita huset
med en övernaturlig förmåga att reda ut kaos.
Jag sa till Rick: "Hitta en medlare.
Det ska bli den bästa skilsmässa någon haft."
Du har en fruktträdgård. USA:s president är i den.
Du måste prata med honom och höra vad han tycker.
Lär känna honom...
- ...innan han åker om tio minuter. - Det var mycket du inte sa.
- Katie... - Du hade dina skäl.
- Men när du sa: "Ja, vi kan skilja oss... - Ja.
..."vi hade tio bra år." Då grät du.
- Med snor. - Det är vicepresidentskapet.
- Du vill att jag funderar? - Ja.
- Kan du det? - Ja.
- Verkligen? - Ja.
- Katie... - Om du svarar på en fråga ärligt.
- Riktigt ärligt. - Okej, javisst.
När du sa: "Ring Rick, vi kan skilja oss."
Trodde du att det var slut?
Nej.
Vad fan?
Kate! Tänk på...
Jäklar!
Skit!
Vad fan? Kate! Jösses!
Du tar livet av mig!
- Vad tror du? - Vi skyddar inte honom. Bara henne.
Det går inte så bra för honom.
Kate!
- Lägg ner den! - Nej!
- Fan! Din jävla skit! - Jag svär... Sluta, Kate!
Okej.
- Det här äktenskapet... - Sluta!
- ...tar livet av mig! Du tar livet av mig! - Det fungerar inte!
- Jävla skit! - Ma'am?
Stabschefen vill att ni talar med presidenten.
- Vad hände? - Jag snubblade. Var är presidenten?
- Glöm det! - Hon kan byta.
- Kläder. - Presidenten ger inte vika om fartygen.
- Jag tänkte att ni kunde, men det... - Nej.
- Det här är perfekt. - Kate.
Okej.
- Klarar hon sig? - Jag vet inte.
De kunde ha dirigerats om.
Alla vill veta varför jag inte varnade dem om tankfartyget.
Ge mig en minut.
Marla Dane har mycket erfarenhet.
Hon vårdade sin sjuka mamma i ett år, mamman är död nu.
- Så... - Hon är tillgänglig.
Hon kan vara ambassadör. Hon skulle älska...
...vad det nu är på väggarna.
- Ni vill ha henne till det andra också. - Vart ska ni?
Jag är inte gjord för det här.
Jag avgår.
Den goda nyheten är att det gör mig till den enda
som inte fjäskar för er men kan mycket om Iran.
En man vid namn Saman Karimi
togs ifrån befälet av en av Qudsstyrkans enheter i Syrien
när även Bashar al-Assad sa att han gick för långt.
- Man kan inte sparka en Saman Karimi. - Nej.
Han gavs befäl över ett regemente som skyddar fisket.
- De har 14 båtar och många granatgevär. - Skulle de omringa vår flotta?
De tar med ett granatgevär på en fiskebåt.
Några amerikaner dör och sedan är vi indragna.
Inte räddare. Stridande.
- Jag sa till Billie... - Att Ryssland tittar? Att det är ett prov?
För det är det! Naturligtvis!
Sedan Ryssland angrep Ukraina har alla NATO-länder undrat
om jag menade: "En attack mot en är en attack mot alla."
- En av oss blev just attackerad. - Det äventyrar inte alliansen.
Varför inte? En allians är inget.
Det är en pakt jag ingick med en kompis när jag var tio.
- Jag visar mitt stöd. - Ni är här!
- Jag visar mitt stöd med fartyg. - Eller omdöme.
Femtiotusen brittiska soldater gick mot Bagdad för att vi bad dem.
Vi följde upp det med en totalt självupptagen era.
Ni gör inte det här för att laga vårt rykte.
Jaså minsann. Varför gör jag det?
Ni är rädd att era fiender ska tro att ni är för gammal och skröplig.
Tycker folk om er?
Ni gör rätt som oroar er.
Den där brasilianaren som erbjöd er kisspauser en gång i kvarten på G20
väckte liv i alla inkontinensrykten som ert team försökt döda.
Och det är inte obetydligt med Ryssland och Kina.
Alla ledare som ser er och ser sin egen ålder vill krossa er.
Men det är 49 procent katastrofalt.
Risken för krig med Iran är 51. Jag vinner med två enheter.
En klok man sa en gång:
"Beslut hamnar inte hos presidenten om de inte är 49-51.
Jag ägnar dagarna åt hårklyveri, men det är jobbet jag ville ha."
- Jag sa det. - Gjorde ni?
Jag trodde ni var den enda som inte fjäskade.
Billie!
- Presidenten behöver stabschefen. - Hur går det?
- Inga fartyg. Kör fram bilen. - Avfärd om två minuter.
- Lite mer om "inga fartyg"? - Hon vinner, jag förlorar.
Någon borde tvätta henne, hon ser löjlig ut.
- Hitta försvarsministern. - Inga fartyg ska skickas.
Han får inte flyga med mig, han blir skitjobbig.
Jag behöver en bil till försvarsministern.
Den här försökte säga upp sig. Be henne tuffa till sig.
Hallå!
Ring mig på tisdag så pratar vi om det andra.
- Tyvärr, det fungerar inte! - Va?
- Jag måste säga nej. - Jag vet.
Det går jättebra!
Låt bli att säga upp er, bara. Det gör mig förbannad.
Jag har inte tid för sådant.
Undertexter: Maria Fredriksson