Dette afsnit håndterer følsomme emner, herunder selvmord og selvmordstemaer.
Jeg er død flere gange, end jeg kan huske.
Hurtigt.
Langsomt.
Smertefuldt. Fredeligt.
I sidste ende føles det altid ens.
En kold nedstigning til intetheden.
Jeg eksisterer ikke længere.
Derefter,
gradvist, en sans ad gangen,
kommer jeg tilbage.
Siger du, at du kan rejse dig fra de døde?
Nej. Det kan ingen.
Men alle vender tilbage.
Du ville fortælle os, hvorfor du dræbte din far.
Det er det, jeg gør.
Nej, du trækker i langdrag.
-Hvorfor starter du ikke fra begyndelsen? -Der er ingen begyndelse, ingen ende.
Livet er en ridset plade, der kører i ring.
Men du kan ikke huske, at du har hørt sangen før.
Så du danser videre.
Synger med. Uvidende.
Men ikke dig.
Fordi du er speciel.
Hvad gør dig speciel, Gideon?
Jeg kan huske sangen.
Og jeg kan flytte nålen.
Du er der næsten. Sådan.
Du er der næsten.
Vi har skabt et mirakel.
I Faderens,
Sønnens
og Helligåndens navn.
Amen.
"Jonas tilbragte tre dage og tre nætter i hvalens mave.
"Og al den tid bad han Gud om tilgivelse.
"Han lovede, at han aldrig ville skjule..."
Gideon, han sparker.
Her.
Måske kan Gideon puste lyset ud for dig.
Ikke røre.
Gideon!
Lawrence, stop!
Gideon, kom tilbage.
Lige nu.
"Nøgen kom jeg fra min mors livmoder, og nøgen vil jeg tage herfra.
"Herren gav, og Herren har taget,
"må Herrens navn blive hyldet."
Dette er Herrens ord.
Gud være lovet.
Når vi er i kirke,
sidder du stille, og du viser respekt.
Hænderne på bordet.
Du gjorde dig selv til grin.
Er jeg fjolset?
Det var dig, der sad og citerede skrifter hele aftenen.
-Er du klar over, at alle grinede ad dig? -Nej. Det var kun dig og ham.
Må jeg ikke tale med andre mænd nu?
Du kan tale med, hvem du vil.
Men lok dem ikke i seng foran alle mine venner.
Det er det, du hader, ikke? Dine venner.
James er min ven. Han vil tale med mig.
Han vil ikke tale med dig, Moira.
-Han vil gøre dig til hans luder. -Godt.
Måske burde han, så jeg kan se, hvordan det gøres ordentligt.
Så slå mig!
Slå mig.
Vær søde ved mor, mens jeg er væk.
Gideon, pas på Malcolm.
Hold ham i ørerne.
Hvor skal du hen?
Mor har sagt, at du har tabt penge.
Mor forstår det ikke.
Men far ordner det, som han altid gør.
Okay?
"'Det er til dig', sagde den venlige hund.
"'Tak', sagde Thomas.
"'Nu behøver jeg ikke være ked af det mere.
"'Så længe jeg har dette, vil jeg tænke på dig og aldrig være ensom igen.'"
Læs det igen.
Hvor skal vi hen?
Far?
Vi må bede en bøn.
Hvorfor?
Vi skal bede for mors sjæl.
For hvad hun gjorde.
Hvad gjorde mor?
Hun gjorde noget meget slemt.
Mod far.
Mod Gud.
Så nu må vi bede.
Alle tre.
Bed med mig.
Gode drenge.
"Jonas tilbragte tre dage og tre nætter i hvalens mave.
"Og al den tid bad han Gud om tilgivelse."
Ikke røre.
Gideon!
"Nøgen kom jeg fra min mors livmoder, og nøgen vil jeg tage herfra.
"Herren gav, og Herren har taget,
"må Herrens navn blive hyldet."
Må jeg ikke tale med andre mænd nu?
Du kan tale med, hvem du vil.
Men lok dem ikke i seng foran alle mine venner.
"Nu behøver jeg ikke være ked af det mere.
"Så længe jeg har dette, vil jeg tænke på dig,
"og jeg vil aldrig være ensom igen."
Vi har skabt et mirakel.
Her.
Ikke røre.
Gideon!
Lawrence, stop!
Gideon, kom tilbage.
Han vil ikke tale med dig, Moira.
-Han vil gøre dig til sin luder. -Godt.
Måske burde han, så jeg kan se, hvordan det gøres ordentligt.
Jeg vidste, at min mor aldrig ville forstå.
Det ville ingen.
Så jeg stak af.
Så langt jeg kunne.
Jeg havde ingen steder at gå hen. Ingen til at passe på mig.
Jeg var alene.
Jeg forstod ikke, hvad der skete.
Eller hvorfor.
Med hvert liv fulgte nye lektioner.
Der gik aldrig længe, før de fandt mig.
Vi kan se ham.
Men hver gang de gjorde det...
Nej!
Startede jeg igen.
Okay.
Så du siger, at hele dit forsvar
hviler på din tro på... Hvad præcis?
-Reinkarnation? -Gentagelse.
Samme krop, samme liv. Det er ikke et forsvar.
Det er en forklaring. Sandheden.
Nå, tak for at afklaringen. Det er meget nyttigt.
Vær sød at lade være.
Du vil have mig psykisk evalueret.
Det ville være en fejltagelse.
Da jeg trådte herind i aften, sagde du, at vi allerede havde mødt hinanden.
Var det i dette liv eller et andet?
Hvis det var i dette liv, ville du have husket mig.
Så alt dette er sket før?
-Nej, ikke ligefrem. -Lucy.
Du ændrer ting.
Så du siger, at det er sådan, du formår at overleve?
Fordi du ved, hvad der vil ske næste gang?
For det meste.
Jeg gemmer mig kun, hvor ingen finder mig.
Jeg stjæler kun, når ingen fanger mig.
Jeg kæmper kun, når jeg ved, at jeg kan vinde.
Vi gennemsøgte dit sted ved jernbanen.
Der var kontanter.
Cirka 13.000 pund.
-Var de stjålet? -Nej.
Når jeg ligner én på 18, behøver jeg ikke stjæle længere.
Hvorfor ikke?
Jeg er god til at vælge en vinder.
Evelyn!
Kan I tro det? Vundet på odds 50-1 med en længde.
Et af deres dæk sprang i et sving.
De var alle døde.
Forældre, to børn.
Jeg kunne ikke hjælpe dem.
Ikke i det liv.
Det var ligegyldigt.
FATAL ULYKKE FOR FAMILIE PÅ FIRE
Fordi jeg vidste det.
Jeg vidste, hvorfor dette skete for mig.
Hvorfor jeg havde mødt den lille pige i parken.
Hvorfor jeg var vidne til hendes død.
Hvorfor mine minder fulgte mig gennem hvert liv.
Jeg ville huske den familie. Jeg tog deres navne med i graven.
Og nu, i hvert nyt liv, finder jeg dem igen.
Jeg tager til deres hus på morgenen for ulykken,
og jeg sørger for, at bilen aldrig forlader indkørslen.
Tror du, du redder folk?
Jeg ved det.
Og i hvert nyt liv lærer jeg lidt mere
om lidelsens natur.
Når jeg hører om en tragedie, skriver jeg den ned.
Hvor, hvornår, hvem.
Branden blev tilskrevet en elektrisk fejl
på en helt ny tørretumbler, der overophedede den om natten.
Producenterne har forsikret kunderne...
Og i mit næste liv ville jeg ordne det.
Det mærkelige er,
at selv når jeg stopper en brand, kan jeg stadig lugte røgen.
Husbrande. Bilulykker.
Hvis du kan se fremtiden, hvorfor så ikke stoppe 11. september?
Hvordan? Med et telefonopkald?
Forsøget værd.
Nej, tro mig. Jeg kan ikke stoppe 11. september.
Ikke endnu.
Men jeg stoppede 7/12.
-Hvad er 7/12? -Præcis.
Så du er en helt?
Det siger jeg ikke.
Vi fandt børneporno på din computer.
Det var ikke min.
-Ikke? -Jeg stjal den fra Harold Slade.
Jeg tænkte, han ville blive anholdt, hvis de rette fik computeren.
Låst inde før...
Men det var ikke det, du gjorde.
Nej. Fordi jeg ombestemte mig.
-Hvorfor? -Fordi jeg så, hvad der var på den.
Jeg kiggede ind i hans sjæl og så ikke andet end ondskab.
Derefter vidste jeg, at han måtte dø.
Du tog tilbage til hans hus, og du myrdede ham.
Stregede hans navn fra din liste.
Bogstaveligt talt.
Det var i din jakke, da du blev anholdt.
Vi har navne, datoer, fortid, nutid, fremtid.
Det er knap nok læseligt.
Du skal arbejde på din håndskrift.
Det skal jeg huske på.
Her er sagen.
Da du købte den her bog, var siderne tomme.
Det var de.
Du siger, når der sker noget, skriver du det ned.
Lad os bare sige, at du virkelig "gentager dig".
I den næste gentagelse er disse sider tomme igen.
Dine noter kan ikke følge dig ind i det næste liv.
Så hvorfor gide at skrive noget ned?
Revision.
Når jeg starter forfra, har jeg kun mine minder.
Så jeg omgiver mig med alle detaljer.
Jeg lærer verdens ondskab som teksten til en sang.
Når jeg køber bogen, fylder jeg den med alt, hvad jeg skal huske.
Og når jeg finder ud af noget nyt,
tilføjer jeg det.
Slå op på sidste side.
Jeg kender dig, KA Dhillon.
Det skal du forstå.
Jeg ved præcis, hvad du tænker.
Jeg ved, hvad du skal til at gøre, og hvad du skal til at sige.
Da du viste mig bogen,
vidste jeg, at du ville kritisere min håndskrift.
Er det rigtigt?
Se selv.
ER DET HER BEDRE, KRIMINALBETJENT?
Vil du have en?
-Nej. Jeg vil ind igen. -Han leger med os.
Så leg med.
Vi må føje ham. Kun sådan kan vi få sandheden.
Fortæller han sandheden?
Jeg tror, han fortæller den, som han ser den.
Han dræbte sin far, så hans far ikke ville dræbe ham.
Han dræbte Slade, så Slade ikke ville dræbe de piger.
Og da han tog min søn, Ravi, gjorde...
Hvad?
Troede han, at nogen ville gøre Isaac fortræd?
Gideon er vildledt, men ikke sadistisk.
Han mener, at hans handlinger er retfærdige.
Det er derfor, han tager dem. Han tror, han redder dem.
Hvis han tror, han prøver at redde Isaac, må jeg vide hvorfor.
Hvad det betyder.
Det betyder, at Jonah Taylor stadig er i live.
Er du ikke bange?
Leger du nogensinde gemmeleg?
Folk leder efter dig. Lad dem ikke finde dig.
Jeg viser dig et gemmested.
Et sikkert sted.
Hvor ingen vil skade dig.
Du kan stole på mig.
Jeg ved, du ikke kender mig, men jeg er en god mand.
Jeg er en god mand.
Du finder ham aldrig.
Lidt højere, hr. Shepherd.
Du finder ham aldrig.
Tirsdag den 3. februar 2009 kørte du til et hus i Stevenport,
hvor du bortførte Jonah Edward Taylor, mens han legede i sin baghave.
Du siger, du redder folk.
Fortæl, hvordan du reddede ham.
Det er svært at gøre noget godt, når folk kalder dig et monster.
Når du er den eneste, der forstår, at verden er fuld af monstre.
De ser bare aldrig ud, som du forestiller dig dem.
Jonah Taylors forældre ville dræbe ham
og begrave ham.
Hvor tog du ham hen?
Han er hos nogen, jeg stoler på.
Hun passer på ham.
Tager sig af ham.
Hvorfor?
Hvorfor skjule et kidnappet barn,
når hun ved, at hele landet leder efter ham?
Jeg forklarede, hvad der vil ske, hvis han kommer hjem.
Og hun tror på dig?
-Ja. -Hvorfor?
Fordi jeg vækkede hende.
De liv, vi fører, er som spor i sneen.
Og når vi lever dem igen,
går vi i de spor, vi efterlod før.
Men hvis din sti ændres, er der ingen spor.
Og at leve er som at vade gennem et tykt pulver.
Nogle har svært ved det.
Evelyn skulle dø
i en bilulykke den 5. september 1977,
det gjorde hun ikke.
Hendes familie kom videre,
men Evelyn...
Hun kunne mærke, at noget var anderledes.
En del af hende ville altid huske den ulykke.
Hun begyndte at se ting, der ikke var der.
Forskellige mønstre i tapetet.
Skygger uden vægt, der passerede gennem lokalet.
Og folk.
Spøgelser.
Der drev ind og ud af hendes virkelighed.
Her det ene øjeblik, væk det næste.
Jeg indså, at hun så verden, som den var før.
Sporene, som andre efterlod.
Ændringer forårsager krusninger.
Disse krusninger fulgte hende overalt.
Som nittenårig lod hun sig indlægge på et psykiatrisk hospital.
Jeg fik hende ud.
Jeg hjalp hende med at acceptere fejlene i hendes virkelighed.
Vi fandt hende et gammelt hus, hvor krusningerne ikke ville finde hende.
Og med tiden var hun i stand til at se mening i sine minder.
Så hun er ligesom dig?
På mange måder, ja.
I hver nyt liv vender hendes minder tilbage.
Så hun ved, hvad hun skal gøre.
Men hun kunne aldrig tåle krusningerne.
Det er derfor, hun altid flytter til det samme hus.
For at komme væk fra verden.
At skabe velkendte mønstre og gentage dem.
Ingen spøgelser, ingen skygger.
Kun en lille, fortabt drengs selskab.
Hvor er huset?
Du finder det aldrig.
Det gør du aldrig.
Du nyder det, ikke?
Denne magt, denne viden.
Jeg nyder at hjælpe mennesker og gøre verden til et bedre sted.
Men det er ikke altid så enkelt.
GRAVID MOR TIL TO STUKKET IHJEL OVER NARKOGÆLD
Dæmp dig, mand. Vi skulle holde lav profil her.
Hvem er det her?
Det er sgu ikke en drive-through.
Gå væk med dig, mand.
Gå væk!
Aiden Stenner stak en gravid kvinde ihjel over hendes kærestes narkogæld.
Hvis han dør, lever hun.
Det er byttehandlen.
Jeg ved, det er korrekt.
Men jeg kan stadig ikke se ham i øjnene.
Fuck!
Du dræbte ikke Aiden Stenner.
Og hans offer var ikke en gravid kvinde.
Nej. For efter din ven førte krig mod pusherne, var intet det samme.
Jeg kunne ikke spore kaosset. Jeg beklager.
Gør du?
Du vil se din ven igen.
En dag.
Døden er ikke historiens slutning.
Det er bare tegnsætning.
Tegnsætning? Er det sådan, du ser det?
Er det sådan, du retfærdiggør drab?
Der er ingen begrundelse.
Hver gang jeg tager et liv, sørger jeg for den del af mig, der dør.
Det skal jeg sige til familierne. De vil blive rørt.
-Jeg er ikke den, du tror, jeg er. -Nej.
Jeg forstår. Du hader mord.
Du bliver dårlig.
Men tortur, derimod.
Jeg så, hvad du gjorde mod Connor Larson, før du skød ham i ryggen.
-Han voldtager fem kvinder. -Larson har intet gjort.
Fordi jeg stoppede ham!
Fordi jeg stoppede det!
Hvorfor så torturere ham først?
Det var ikke tortur.
Hvad var det?
Det var et eksperiment.
Frygt kan ændre en persons natur.
Og frygt overskrider livstider.
Forestil dig, at du kunne gøre en morder bange for blod
eller en voldtægtsmand væmmet af sex.
Hvad fanden?
Hallo!
Det ender aldrig.
Denne evige gentagelse, al den død, al den lidelse...
Hvad end jeg gør, kommer det tilbage.
Men hvis jeg kan ændre en persons indre, slukke en kontakt,
så er der håb.
Håb for deres ofre?
Håb for mig.
Problemet er, at jeg altid løber tør for tid.
Og jeg ender altid her.
Dette rum, disse håndjern.
Uanset hvad jeg gør, uanset hvor jeg går,
finder nogen mig til sidst, og det er altid den samme betjent.
Måske bør jeg bede om lønforhøjelse.
Ja, det burde du måske.
Hvis vi altid ender her, har du fortalt mig det før.
Ja, det har jeg.
-Og har jeg nogensinde troet på dig? -Nej.
Så hvorfor gider du fortælle den igen?
Jeg prøver ikke at overbevise dig, kriminalassistent Dhillon.
Lucy,
jeg fortæller sandheden.
Og jeg kan bevise det for dig.
Du kan bevise det for dig selv.
Det er et spørgsmål.
Lucy, tænk... Hårdt.
Hvad er det værste, du nogensinde har oplevet?
Jeg forblev i live for dig.
Fængslet, alene i 25 år.
Ventede på, at du kom tilbage.
Det var de længste 25 år, jeg nogensinde har levet.
De satte mig i celle med et dyr, der myrdede sin kone og barn.
Han sagde, det ikke var hans skyld. Drukken gav ham temperament.
Et temperament!
Hvad fanden glor du på?
Jeg føjede hans navn til listen.
Jeg tilføjede mange navne.
Det er ikke svært at nulstille.
Det kræver kun et glasskår eller et barberblad.
Men jeg modsatte mig. Jeg led i fængslet for dig.
Nu skal du gøre noget for mig.
Husk, Lucy.
Husk, og besvar spørgsmålet.
Hvad er det værste, du nogensinde har oplevet?
Mor.
Lucy, hvad er der galt?
Nej, hun gjorde ikke... Hun er ikke...
Jeg ændrede det.
-Jeg stoppede det. -Sæt dig ned.
Du fortalte mig det værste, der nogensinde er sket med dig,
og for 30 år siden stoppede jeg det.
Jeg brød ind i dit hus,
jeg fjernede slagstiften fra din bedstefars gamle gevær.
Din mor trykkede på aftrækkeren.
Hun nåede sin grænse...
...men hun fik en chance til.
Efter det levede du et meget andet liv.
Vi er nødt til at gå.
-Giv hende et øjeblik. -Stille!
Kom nu. Du skal ikke være her.
Du skal ikke være en masse ting. Det er ikke dit liv.
Undskyld.
Lucy!
Åbn døren!
Lucy, åbn døren!
Du sagde, at mit liv var anderledes. Hvordan?
Hvert liv, du nogensinde har levet. Du sætter nye spor nu.
Jeg kan hjælpe dig med at huske.
Du vågner kun, hvis du gør det alene.
Og vi er nødt til at vække dig, for jeg gav et løfte.
Sidste gang vi mødtes, bad du mig om det.
Vi vidste ikke, hvor anderledes dit liv ville blive.
Du er ikke den, du var.
Jeg var gift...
-Med Mike? -Nej.
-Så, Isaac... -Han burde ikke være her.
-Det var derfor, du prøvede at tage ham. -Nej!
Nej, det gjorde jeg ikke.
Det gjorde jeg ikke.
Nej.
Giv mig dit snørebånd.
-Hvad? -Bare giv mig dit snørebånd.
-Jeg beder dig. -Lad være!
Jeg vil bare vise dig noget.
Jeg vil ikke kvæle dig med det. Vær nu rar.
Hver knude er slutningen på en levetid
og begyndelsen på den næste.
Jeg plejede at tro, at det var en lige linje.
Du lever, du dør.
Sådan oplever jeg det.
Men jeg så ikke hele billedet.
Hvad hvis, når vi starter en ny løkke, så er det netop det, en løkke?
Det er et nyt liv, men det går langs den samme kurve.
Jeg kan huske mine tidligere liv.
De er i min fortid, men de sker også i min nutid.
Samtidig. Parallelt.
Og sløjferne ligger så tæt, at de næsten rører hinanden.
Så det er derfor, vi skimter verden, som den var før.
Du vågner om natten til et skud, der aldrig blev affyret.
Du ser de ting, der var og ting, der ikke var.
Du skulle aldrig bo i det hus, Lucy.
Ej heller Isaac.
Men Isaac er ikke som os.
Han er ikke bundet til det her liv.
Hvor du kan se ekkoer af tidligere sløjfer,
kan Isaac række ud og røre ved dem.
Tale med dem.
Sommetider mister han balancen
og glider fra et liv til et andet.
Og forsvinder helt fra vores verden.
Men hvorfor? Hvorfor Isaac?
Fordi han er en anomali, Lucy.
Han skal ikke eksistere.
Skal jeg tænde det for dig?
Eller ikke. Så stir du bare ud i luften.
Kom her.
Jeg fortæller dig en historie. Mor siger, du kan lide historier.
Engang spiste jeg middag med en pige ved navn Sonya.
Hun er smuk, bare kedelig som helvede.
Nul sans for humor.
Du ville synes om hende.
Nå, men omkring halvvejs gennem måltidet,
hørte jeg en fantastisk latter.
En kvinde drak med sine venner,
og hun lo så meget,
at hun havde Pina Colada på vej ud gennem næsen.
Ved du, hvad en Pina Colada er?
Folk drikker det i solskin.
Det regnede udenfor, men hun var ligeglad.
Hun ville bare have en drink med en paraply i.
Fordi det var sjovt.
Sonya tog hjem i en taxa.
Men jeg blev, og jeg talte med damen med Pina Coladaen.
Og seks måneder senere giftede jeg mig med hende.
Og i de næste tre år lo vi sammen.
Og de er de lykkeligste år i mit liv.
Og så...
...så kom du, og så var det slut.
Ikke flere Pina Coladaer, ikke mere latter.
Du ødelagde vores liv.
Ved du det?
Føler du noget?
Det er, som om du er tom.
Find et andet sted at lege.
Der er noget vitalt i alle menneskeliv,
der krydser over fra en løkke til den næste.
Det har Isaac ikke. Det kan han ikke.
Du ved, hvad jeg taler om. Den gnist af menneskehed,
en ånd, en sjæl.
Han kom fra ingenting og vil vende tilbage til det.
Han er en skal.
Blottet for liv, blottet for kærlighed.
Jeg ved, du prøvede at elske ham ind i eksistens, men det er umuligt.
Det kommer ikke til at virke.
Han vil aldrig elske dig.
Han vil aldrig føle glæde.
Han bliver aldrig ægte.
INTET BATTERI
Jeg ved, du holder af din søn,
men du er her ikke på grund af ham.
Du havde mig næsten.
Men du afslørede dig selv.
Hvordan det?
Min søn elsker mig.
Har han sagt det?
Har du?
Med al din visdom, med alle de liv, du angiveligt har levet,
har du nogensinde været elsket?
Har du nogensinde elsket nogen?
Det er dig, der er en skal, Gideon.
Min søn er mere ægte, end du kunne håbe på at blive.
Farvel, Lucy.
Vi ses snart.
Isaac?
Ny besked.
Mor.
Far gjorde mig kold.
Du skal komme hjem.
Vær sød at komme hjem, mor.
Jeg elsker dig.
Mike?
Mike, hvor er Isaac?
Mike?
Mike, hvor er Isaac?
Hey.
-Hvor er han? -Undskyld.
-Jeg gik tilbage efter ham. -Hvad?
Jeg fandt ham ikke.
Undskyld.
-Lad være! -Lucy!
Isaac?
Isaac!
KA Chambers?
Fik de alle ud?
Det ser sådan ud.
De behandler moren for forbrændinger.
Er der noget galt, frue?
Ingenting, bare en følelse.
Deja-vu.
Tekster af: Anders Langhoff
Kreativ supervisor Maiken Waldorff