‫למה אתה עושה את זה?‬
‫- לא עשיתי כלום. - אני יודע.‬
‫אבל תעשה, אם לא נתקן אותך.‬
‫אפשר לשנות את זה. אפשר לשנות אותך, קונור.‬
‫אבל אני צריך שתעזור לי.‬
‫אני לא אוהב להרוג, אבל עשיתי זאת בעבר,‬
‫ואעשה זאת שוב אם איאלץ.‬
‫אתה מבין?‬
‫עכשיו שב על הכיסא.‬
‫שעת השטן‬
‫בדיוק קיבלתי הודעה מסנט מייקל.‬
‫נער בן 17 ניסה להתאבד אמש.‬
‫מנת יתר.‬
‫הבוקר הוא הודה.‬
‫אתה צדקת.‬
‫זו הייתה פעולת תגמול.‬
‫רק נער אחד?‬
‫כך זה נראה.‬
‫אחד הסוחרים שלהם הודה. איידן סטנר.‬
‫סטנר?‬
‫אתה מכיר את השם?‬
‫כן.‬
‫כן, אני מכיר את השם.‬
‫לעזאזל.‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה.‬
‫אני כן חייב.‬
‫אתה רואה אותן?‬
‫את הציפורים?‬
‫הן לא אמיתיות.‬
‫אתה רואה אותן,‬
‫אתה שומע אותן,‬
‫אבל לא יכול לגעת בהן.‬
‫אין לך מה לנסות.‬
‫אל תתייחס אליו.‬
‫זה רק רוג'ר.‬
‫הוא לא רואה אותך או אותי.‬
‫אבל הוא מארח לי חברה.‬
‫נכון, חרא זקן שכמוך?‬
‫מותק, אתה מחזיק מעמד, נכון?‬
‫אני ירדתי מהפסים‬
‫כבר מזמן.‬
‫חכה שם.‬
‫זה אמיתי.‬
‫תחזיק אותו חזק.‬
‫רואה? אין יותר ציפורים.‬
‫בסדר, אימא. הגיע הזמן לנעול נעליים. קדימה.‬
‫לילד שלך יש נימוסים טובים.‬
‫- איך קוראים לו? - אייזק.‬
‫אימא, הוא הנכד שלך.‬
‫הוא לא בכה בלידה, נכון?‬
‫קדימה, בואי נכניס אותך למכונית.‬
‫איפה אלן?‬
‫היא בחדר השני. את רוצה להיפרד ממנה?‬
‫לא. אראה אותה מאוחר יותר.‬
‫היא מגישה לי ארוחת ערב. לא, את לא תהיי כאן לארוחת הערב.‬
‫את עוברת לגור במקום אחר, זוכרת?‬
‫מה? מה את אומרת?‬
‫אני לא שומעת את עצמי חושבת.‬
‫את זזה, סילביה?‬
‫אבל אני לא מזיעה.‬
‫אוכל מקרוני עם גבינה לארוחת ערב.‬
‫זה בסדר?‬
‫- אבדוק מה אני יכולה לעשות. - תבדקי.‬
‫טוב. קדימה, אימא. אייזק.‬
‫מהפנט, נכון?‬
‫עברתי היפנוזה פעם. לא הצליח.‬
‫נראה לי שלא כל מוח מתאים לזה, את מבינה?‬
‫עד כמה אתה מכיר פסיכותרפיה?‬
‫כלל לא. מעולם לא נזקקתי לה.‬
‫זה משחק קבוצתי, אני שמחה מאוד שאתה כאן.‬
‫למען אייזק.‬
‫לא נטשתי אותו, אם זה מה שאת חושבת.‬
‫היא זרקה אותי.‬
‫אמרתי כמה דברים שלא התכוונתי אליהם.‬
‫אולי בזמנו כן התכוונתי.‬
‫- כמה זמן מאז שנפרדתם? - תשעה חודשים.‬
‫זה לא היה אמור להיות קבוע, אבל זה קשה כש...‬
‫הילד שלך הוא כזה.‬
‫היא מדברת עליי לפעמים?‬
‫המפגשים האלה עוסקים באייזק.‬
‫כן, ברור, אבל אני אבא שלו.‬
‫סליחה, אני יודע שיש...‬
‫חיסיון רופא-מטופל,‬
‫או איך שלא קוראים לזה.‬
‫נכון.‬
‫- סליחה על האיחור. - סליחה על האיחור.‬
‫זה בסדר. בדיוק התחלנו להתוודע זה לזה.‬
‫- תודה שבאת. - זה...‬
‫שיחה נכנסת הבלש דילון‬
‫סליחה!‬
‫חשבתי שנוכל להתחיל היום במשחק.‬
‫ארבעתנו.‬
‫מה דעתך, אייזק?‬
‫בואו נראה.‬
‫בריחה מאי החרדה.‬
‫- אתה בסדר, אייזק? - מבוך הלחץ של ד"ר ארנבוני.‬
‫נשמע כיף.‬
‫אייזק.‬
‫מה יש לך ביד?‬
‫איפה השגת את זה?‬
‫מסבתא.‬
‫זה לא צריך להיות אצלך. זה לא שלך.‬
‫תחזירי את זה.‬
‫זה לא שייך לך, מותק.‬
‫- אני רוצה את זה. - למה אתה רוצה את זה, אייזק?‬
‫- תחזירי לי את זה! - בסדר. אל תדבר ככה.‬
‫אתה אף פעם לא מדבר ככה.‬
‫טוב, תן לי חיבוק. הכול בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫כן?‬
‫היי!‬
‫- כן? - היי, דבי.‬
‫את בסדר?‬
‫מרדית שוב רצה מול המכונית.‬
‫את צוחקת עליי. מרדית וורן, בואי הנה עכשיו.‬
‫היא לא כאן, היא...‬
‫רצת מול המכונית של לוסי?‬
‫אל תשקרי.‬
‫- מתי זה קרה? - זה היה רק...‬
‫מצטערת, אני חושבת שטעיתי.‬
‫- מה? - סליחה, מצטערת.‬
‫לוסי?‬
‫ראית אותה, נכון?‬
‫ראבי?‬
‫תן את זה לבלש דילון.‬
‫תיזהר, זה חם.‬
‫תודה.‬
‫אתה עצוב.‬
‫נכון.‬
‫אני עצוב מאוד.‬
‫אתה רוצה אולי ללכת לשחק קצת? לך לשחק על הטרמפולינה.‬
‫אני צריכה לשוחח עם הבלש דילון.‬
‫זו אשמתי?‬
‫- איך זו אשמתך? - ביקשתי שתמצא את איידן סטנר.‬
‫הייתי צריכה להניח לזה.‬
‫- עשית את עבודתך. - באמת?‬
‫בלילה של הסערה...‬
‫האיש ההוא התכוון להרוג את איידן סטנר.‬
‫- אין לך איך לדעת. - אני יודעת שזה לא קרה,‬
‫אבל אני זוכרת את זה.‬
‫וזה אמיתי כמו כל זיכרון אחר.‬
‫אתה חושב שאני משוגעת.‬
‫לא נכון.‬
‫אני חושב שאת...‬
‫מה? מגדת עתידות?‬
‫רבים טוענים שהם יכולים לצפות את העתיד.‬
‫- ועושים מזה הרבה כסף. - זה לא ככה.‬
‫אני עדיין רואה את הגופה שלו שוכבת שם.‬
‫ואת עיניו בוהות בחלל.‬
‫לא ידעתי שאני מחליפה חיים של אדם אחד בחיים של אחר.‬
‫זה לא מה שקרה.‬
‫לא היו החלפות או עסקאות.‬
‫זה רק כאוס.‬
‫אולי ישנם אנשים שמבינים את הכאוס.‬
‫מנענו ממנו להרוג את איידן סטנר‬
‫ואז הוא אמר לך שמישהו אחר ימות.‬
‫זה לא היה סתם מישהו.‬
‫איפה השגת את זה?‬
‫אייזק נתן לי.‬
‫הוא ילד מתוק.‬
‫הציעו לי לקחת חופשת אבל.‬
‫ומה אתה חושב?‬
‫שאני צריך לעשות את עבודתי.‬
‫מה שלא יהיה האיש הזה,‬
‫הוא רוצח וחוטף.‬
‫ואלוהים יודע מה עוד.‬
‫הוא חושב שהוא צדיק.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫אני מכירה אותו.‬
‫מעולם לא פגשתי אותו או ראיתי את פניו,‬
‫אבל אני מכירה אותו, ראבי.‬
‫גדעון שפרד.‬
‫שלום, גדעון.‬
‫גדעון שפרד‬
‫גדעון שפרד חטיפה‬
‫גדעון שפרד רצח‬
‫המקרה המוזר של גדעון שפרד:‬
‫בן תשע דוקר את אביו למוות, ואז נעלם מבלי להשאיר עקבות.‬
‫- לוסי? - גדעון שפרד.‬
‫מה?‬
‫זה שמו.‬
‫התעוררתי, וזה פשוט היה אצלי בראש, כאילו ידעתי את זה תמיד.‬
‫רגע, על מי את מדברת?‬
‫האיש שאותו אנחנו מחפשים. שמו גדעון שפרד.‬
‫- ראבי... - מצטער.‬
‫אני לא מבין.‬
‫הוא אמיתי.‬
‫קראתי עליו.‬
‫גדעון שפרד נעלם בשנת 1967, כשהיה בן תשע,‬
‫אחרי שדקר את אביו למוות.‬
‫למה את חושבת שזה הוא?‬
‫אני לא חושבת, אני יודעת.‬
‫אני זוכרת.‬
‫כמו שזכרתי את סלייד ואת איידן סטנר.‬
‫- לוסי... - תקשיב לי.‬
‫אמו מתה בסטירלינג לפני חמש שנים.‬
‫אבל יש לו אח, מלקולם.‬
‫הוא רופא מנתח, לפי פייסבוק הוא גר בצ'לטנאם.‬
‫תוכל להשיג לי את כתובתו?‬
‫אי אפשר להטריד מישהו רק בגלל מקרה לא מפוענח מלפני 50 שנים.‬
‫הוא לא סתם מישהו.‬
‫הוא אחיו של האיש שחטף את בני‬
‫ולא התקשרתי כדי לבקש ממך רשות.‬
‫- אז למה התקשרת? - כדי להציע לך להצטרף.‬
‫תפעיל את המוזיקה אם אתה רוצה. זו נסיעה ארוכה.‬
‫אנחנו לא אמורים לעשות את זה.‬
‫- אף אחד לא ביקש ממך לבוא. - את בפירוש ביקשת ממני לבוא.‬
‫לא ביקשתי. רק הצעתי.‬
‫אני יודע מה ניק היה אומר.‬
‫סליחה. ידיים על ההגה. שכחתי שאתה שוטר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אפטור אותך באזהרה.‬
‫מה את עושה? אף אחד לא רוצה כלה עם ריח של עשן.‬
‫אני לחוצה.‬
‫את מכורה.‬
‫בחייך, את בכלל לא מעשנת.‬
‫זה יום גדול מאוד בשבילי. הרבה לחץ.‬
‫קדימה, די לעשן.‬
‫זמן להתחתן.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, מצטערת.‬
‫עיניים על הכביש, צ'יימברס.‬
‫למה אימא לא באה לקחת אותי?‬
‫כי היא עסוקה והיא נוהגת גרוע.‬
‫אגיד לה שאמרת את זה.‬
‫אז תצטרכי ללמד את עצמך‬
‫כי אני אהיה מת. עכשיו תתרכזי.‬
‫נוהל תחילת נהיגה. במה מתחילים?‬
‫- מוודאים שהרכב בהילוך סרק. - לפני זה?‬
‫לאכול סוכריית ג'לי.‬
‫- למה? - סוכר.‬
‫זה עוזר לריכוז.‬
‫טוב, בואי ננסה עכשיו.‬
‫נהדר. מי זה?‬
‫מלקולם שפרד? זה אני.‬
‫מפקח בילוש ראבי דילון.‬
‫נוכל לשאול אותך כמה שאלות?‬
‫בקשר למה?‬
‫נוכל לדבר בפרטיות?‬
‫אתה מצייר?‬
‫הבת שלי.‬
‫כלומר, הבת שלי מציירת. לא שאני מצייר את הבת שלי.‬
‫אתם מבינים אותי.‬
‫- יש מקום לשבת? - לא.‬
‫תוכל לקבל את השרפרף הזה.‬
‫התכוונתי, בשבילך.‬
‫- הוא מת, נכון? - סליחה?‬
‫האח שלי. אתה עומד לומר לי שהוא מת.‬
‫לא. לא ככל הידוע לי.‬
‫אז מה העניין?‬
‫אתה עדיין בקשר עם אחיך?‬
‫לא בדיוק.‬
‫מה זאת אומרת, "לא בדיוק"?‬
‫לא פגשתי אותו.‬
‫מאז שהוא נעלם.‬
‫אבל לפני כמה שנים, הוא התחיל להתקשר, להשאיר הודעות,‬
‫ואני חושב שהוא עקב אחרינו.‬
‫למה אתה חושב כך?‬
‫אותה מכונית בכל פעם בסוף מסלול הנסיעה.‬
‫דיווחתי למשטרה, אבל הם אמרו שאין להם מה לעשות.‬
‫- זו הייתה ניסאן אדומה? - מנין לך?‬
‫סתם ניחוש. מתי שמעת ממנו לאחרונה?‬
‫- ביום ההולדת שלי. - מתי היה יום ההולדת שלך?‬
‫לפני שלושה שבועות.‬
‫בשעה 1:23?‬
‫הוא מתקשר רק באמצע הלילה, כי הוא יודע שלא אענה.‬
‫היי, מל.‬
‫אינני יודע אם אתה מקשיב להודעות האלה.‬
‫בטח כבר השארתי לך איזה מאה עד עכשיו.‬
‫איני יודע אם תשמע ממני בשנה הבאה.‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫אני מקווה שיום אחד תרים את הטלפון כדי לדבר איתי.‬
‫לומר לי שאתה מבין.‬
‫אבל זה לא יקרה לעולם.‬
‫נראה שיש לך חיים טובים, וזה מספיק לי.‬
‫לכן עשיתי את זה.‬
‫כדי שאתה תחיה.‬
‫אתה היית הראשון שהצלתי.‬
‫אם אתה שומע, אז יום הולדת שמח.‬
‫תיהנה מגיל 58. שמור על עצמך.‬
‫אצטרך לשמוע אותה שוב.‬
‫שלום.‬
‫אייזק.‬
‫מחכה לאימא שלי.‬
‫גברת רוג'רס.‬
‫אסור לנו לצאת החוצה לבד.‬
‫אייזק.‬
‫עם מי אתה מדבר?‬
‫עם האיש במשקפיים.‬
‫- טוק טוק. - שלום.‬
‫מייק.‬
‫אבא של אייזק.‬
‫נכון. סליחה.‬
‫אני גברת רוג'רס. אימא שלו ביקשה שאאסוף אותו.‬
‫היא אמרה לי שהתקשרה למזכירות.‬
‫באמת? אבדוק את זה. הם בטח שלחו הודעה במייל.‬
‫מצטערת, זה מביך, אבל אלו הכללים.‬
‫כן... אני מבין.‬
‫בבקשה. מייק.‬
‫- סליחה, מה שם המשפחה שלך? - סטיבנס.‬
‫נכון. מצטערת. הייתי חייבת לוודא.‬
‫אין בעיה.‬
‫האם אמו של אייזק תביא אותו מחר בבוקר?‬
‫הייתי רוצה להחליף איתה מילה.‬
‫אם זה בקשר אליו, את יכולה לדבר איתי.‬
‫כן.‬
‫זה שום דבר. רק שהוא ממשיך להתרחק.‬
‫זה מובן, אחרי מה שקרה, אבל זה...‬
‫זה...‬
‫הוא מפחיד אותך, נכון?‬
‫אלוהים, לא. זה לא מה שאמרתי.‬
‫אבל הוא משוחח.‬
‫- מדבר עם אנשים שלא קיימים. - נכון, הוא עושה את זה.‬
‫לאימא של לוסי יש סכיזופרניה, אם זה עוזר.‬
‫זה לא מסביר למה הוא לא מרגיש כאב.‬
‫את יודעת שהוא שרף לעצמו את היד.‬
‫אסור לכנות ילד "פסיכופת". כך קראתי.‬
‫קשה לאבחן שונות נוירולוגית בגיל צעיר.‬
‫שונות נוירולוגית?‬
‫אז נראה מה יקרה כשהוא יתבגר, נכון?‬
‫- הוא עשוי להפתיע אותך. - או לרצוח אותי בשנתי.‬
‫סליחה, בדיחה גרועה.‬
‫היה נעים להכיר, גברת רוג'רס.‬
‫גם לי.‬
‫תוכל לשלוח לי את ההקלטה?‬
‫אני ממש לא יכול.‬
‫- זו ראיה. - אתה רציני?‬
‫- ייתכן שאני כבר בצרות. - אוכל להקשיב לה בפעם האחרונה?‬
‫היי, מל.‬
‫אינני יודע אם אתה מקשיב להודעות האלה.‬
‫בטח כבר השארתי לך איזה מאה עד עכשיו.‬
‫- אני מקווה שיום אחד תרים את הטלפון... - עצור!‬
‫תריץ אחורה.‬
‫- היי, מל. - מה זה?‬
‫יש רכבת בקרבת מקום.‬
‫...מקשיב להודעות האלה. בטח כבר השארתי לך איזה מאה עד עכשיו.‬
‫אני מקווה שיום אחד תרים את הטלפון...‬
‫- אולי. - לא. גרתי פעם ליד מסילת רכבת.‬
‫תאמין לי, אני מכירה את הצליל.‬
‫אז הוא נמצא ליד מסילה. זה לא ממש מצמצם את האפשרויות.‬
‫אין הרבה מקומות שהרכבת צופרת בהם.‬
‫מנהרות, מפגשי כביש-מסילה.‬
‫אם נניח שהוא עדיין באזור,‬
‫נניח, ברדיוס של 150 ק"מ,‬
‫אין הרבה רכבות שעוברות בנקודות האלה בשעה 1:23.‬
‫או כמה דקות לכאן או לכאן.‬
‫שווה בדיקה, אני מניח.‬
‫אנחנו רק צריכים מפה של קווי הרכבת ולוח זמנים.‬
‫עבודה טובה מאוד, הבלשית צ'יימברס.‬
‫סליחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫- אשלח לך את ההקלטה. - אדיר.‬
‫שלום.‬
‫היי.‬
‫נהנים?‬
‫כן. לומד על כדורגל. נכון, חבר?‬
‫היי.‬
‫חיבוק לאימא.‬
‫- איפה היית? - לא שמתי לב לשעה. מצטערת.‬
‫כן? לא שמת לב לשעה איפה?‬
‫היו לי כמה סידורים.‬
‫- מה זה משנה? - לא משנה.‬
‫למה? זה סוד?‬
‫זה לא סוד. אני פשוט לא רוצה לספר לך.‬
‫- אז זה סוד. - אייזק אכל ארוחת ערב?‬
‫כן.‬
‫אכל כמו נסיך, הילד. הוא אכל פסטה עם נקניקיות.‬
‫כמו שהיינו מכינים פעם.‬
‫נשאר קצת בסיר אם את רוצה.‬
‫ואז נתתי לו גלידה.‬
‫מקווה שזה בסדר.‬
‫אין לנו גלידה.‬
‫קניתי לו גלידת תות שדה. זה מה שהוא אוהב, נכון?‬
‫מה?‬
‫- הייתי בצ'לטנאם. - בצ'לטנאם?‬
‫עם ראבי... מפקח בילוש דילון. אנחנו...‬
‫אנחנו עובדים יחד על משהו.‬
‫את עובדת על משהו עם המשטרה?‬
‫האיש שחטף את אייזק, שמו גדעון שפרד.‬
‫דיברנו היום עם אחיו.‬
‫סליחה, מה?‬
‫- הוא נתן לנו קצה חוט. - קצה חוט?‬
‫לוסי, הבחור הזה... הוא רוצח סדרתי.‬
‫מה את חושבת לעצמך?‬
‫אני חושבת שאני צריכה לגמור עם זה.‬
‫- אני צריכה לגמור עם זה. - זה נגמר.‬
‫הבן שלנו חזר.‬
‫הוא במקום בטוח.‬
‫זה כל מה שחשוב.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫רק תגידי לי איך אפשר לשפר את המצב.‬
‫אעשה כל מה שתרצי.‬
‫את רוצה שאלך ואצוד אותו ברחוב? כי אני מוכן לעשות את זה.‬
‫יש לי אקדח אוויר ישן במחסן.‬
‫אני רק רוצה שהכול יחזור להיות רגיל, מייק.‬
‫אתה יכול לעשות את זה? שהכול יהיה רגיל?‬
‫את לא רגילה, לוסי סטיבנס.‬
‫לכן אני אוהב אותך.‬
‫אבל אם זה מה שאת רוצה, אנסה.‬
‫נהדר.‬
‫שיהיה פסטה עם נקניקיות.‬
‫אם אימא תשאל, נתתי לך גלידת תות. בסדר?‬
‫- בסדר. - ילד טוב.‬
‫תספר לי שוב את הכול.‬
‫- תראה, אני יודע שזה קלוש... - ספר לי שוב את הכול.‬
‫- אני רק רוצה שתשמע את עצמך. - ההיגיון מוצק.‬
‫במקרה הטוב,‬
‫זה האיש שרצח את שיין פישר והרולד סלייד.‬
‫זה האיש שחטף את אייזק סטיבנס ואת ג'ונה טיילור,‬
‫ואלוהים יודע כמה עוד ילדים.‬
‫במקרה הגרוע, זה לא הוא,‬
‫אבל נתפוס רוצח שחמק ממאסר במשך למעלה מ-50 שנים.‬
‫נרוויח בכל מקרה.‬
‫בסדר.‬
‫- בסדר מה? - בסדר, אעביר את זה לפ"ח.‬
‫- כדי שייקבר במגש הדואר הנכנס של מישהו? - אסמן שזה דחוף.‬
‫אבל אני צריך שתצא מכאן.‬
‫- ניק לא היה רוצה שתהיה ככה. - לך לעזאזל.‬
‫סליחה.‬
‫טרוק את הדלת ביציאה אם זה ישפר את הרגשתך.‬
‫- היי. - אני חושב שמצאתי אותו.‬
‫יש מגרש גרוטאות נטוש ליד מלווד.‬
‫מתאים לשעה של ההודעה.‬
‫את צדקת.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫הבוס שלי אמר שיעביר את זה ליחידת הפשעים החמורים.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה אומר שאנחנו לבדנו.‬
‫אתה עומד לעשות משהו?‬
‫הוא הורג אנשים, לוסי. אני יודע איפה הוא.‬
‫ויכול לעצור אותו.‬
‫לא, אתה... לא יכול.‬
‫אתה תיפגע.‬
‫אנשים כבר התחילו להיפגע.‬
‫איש לא יפעל בנושא מלבדי.‬
‫- ראבי? - אעדכן אותך.‬
‫ראבי, תקשיב בבקשה...‬
‫נו כבר... בבקשה.‬
‫- את בסדר? - זה כל כך טיפשי.‬
‫למה אני לחוצה?‬
‫אני צריכה להיכנס לחדר, לומר כמה מילים,‬
‫- לנשק אותו ואז לצאת בחזרה החוצה. - מגעיל.‬
‫מה כבר יכול להשתבש?‬
‫את עלולה להפליץ.‬
‫דודה שלי הפליצה מול המזבח. כולם זוכרים רק את זה.‬
‫תודה, ריה.‬
‫את בטוחה שאת רוצה להתחתן איתו? הוא הרטיב במיטה עד גיל שמונה.‬
‫כבר ציינת את זה.‬
‫"היפה והחיה" הוא הסרט האהוב עליו. לא "החבר'ה הטובים", כמו שהוא טוען.‬
‫- שמרי את זה לנאום. - זו הלוויה שלך.‬
‫בינינו, אני חושבת שאת עושה טעות ענקית.‬
‫תודה, מותק.‬
‫- אוהבת אותך. - מגעיל.‬
‫טוב.‬
‫לשנות את המוח בעזרת טיפול סלידה‬
‫כבה את זה, בבקשה.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫- קונור. - קונור מה?‬
‫קונור לרסון.‬
‫כמה זמן אתה כבר כאן, קונור לרסון?‬
‫לא יודע.‬
‫אנחנו חייבים לזוז. קדימה, תזדרז.‬
‫תתרחק מכאן ככל האפשר.‬
‫זוז. עכשיו.‬
‫אתה כאן, דילון?‬
‫לא התכוונתי להרוג אותו.‬
‫זו לא הייתה התוכנית.‬
‫אבל לא היית צריך לבוא.‬
‫כבר ניהלתי את הקרב הזה בעבר.‬
‫לא תנצח.‬
‫דילון, תקשיב לי.‬
‫לא ארשה שתעצור אותי, אך אוכל לתת לך לחיות.‬
‫פשוט תישאר למטה.‬
‫תישאר למטה!‬
‫עזוב אותי בשקט!‬
‫מצטער.‬
‫אמבולנס.‬
‫- זה חם! - אתה בסדר?‬
‫זה חם. אל תיגעו בזה.‬
‫כי זה היה בתנור במשך שמונה שעות.‬
‫כי את צריכה כפפות תנור חדשות.‬
‫אנחנו צריכים כפפות חדשות.‬
‫- אתה צריך עזרה? - לא, תישארי כאן.‬
‫אני מסתדר.‬
‫- היי. - מה את עושה הערב?‬
‫מייק מכין ארוחת ערב.‬
‫למה?‬
‫הוא עדיין מסרב לקבל עו"ד.‬
‫הוא אמר משהו?‬
‫כלום.‬
‫שלושה ימים, וכמעט אף מילה.‬
‫אתה עדיין בבית החולים?‬
‫שחררו אותי. התנהגות טובה.‬
‫הוא ביקש לדבר איתי.‬
‫אמר שיסביר הכול.‬
‫אבל לא לי, לא לשותפים שלי.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה לדבר רק עם לוסי צ'יימברס.‬
‫לוסי?‬
‫כן.‬
‫בתוך כמה זמן תוכלי לאכול ארוחת ערב?‬
‫את מתכוונת לשבת?‬
‫- מה מצחיק? - כלום. סליחה.‬
‫כבר היית פעם בחדר הזה?‬
‫לא.‬
‫אבל את מרגישה כאילו היית?‬
‫למה שארגיש כך?‬
‫דז'ה וו.‬
‫אומרים שזה כמו קצר במוח.‬
‫תחושה של רגע מסוים שמתעוררת במרכז הזיכרון,‬
‫וגורמת לך להרגיש כאילו כבר חווית את כל זה בעבר.‬
‫אלוהים.‬
‫מה לעזאזל אתה רוצה?‬
‫היית צריך להקשיב. חבל שלא הקשבת.‬
‫יכולתי לעצור את הכאוס.‬
‫אבל עכשיו אתה מאשים אותי.‬
‫אתה מאשים אותי כי זה קל יותר מלהאשים את עצמך.‬
‫- להאשים את עצמי במה? - במה שקרה.‬
‫אחרי הסערה.‬
‫לא הכרתי את השותף שלך, אבל קראתי את מודעת האבל.‬
‫נראה שהיה אדם טוב.‬
‫אני לא מנסה להתגרות בך.‬
‫לכולנו יש אנשים שיקרים לנו.‬
‫מי יקר לך?‬
‫אחיך, אולי?‬
‫דיברנו עם מלקולם. גם הוא נראה אדם טוב.‬
‫גורם לי לתהות איך אתה יצאת כזה.‬
‫אותו חינוך, אותה אם, אותו אב.‬
‫השארת לאחיך הודעות.‬
‫אין לו שום קשר לזה.‬
‫תעזבו אותו בשקט, אתם מבינים?‬
‫מלקולם היה הסיבה שבגללה רצחת את אביך?‬
‫אבי היה הסיבה שרצחתי את אבי.‬
‫הוא פגע במלקולם?‬
‫- אין לך מושג ארור על מה אתה מדבר. - הוא היה אלים?‬
‫למה רצחת אותו?‬
‫כי הוא רצח אותי קודם!‬
‫מה אמרת?‬
‫כדאי לך להקליט את זה.‬
‫תרגום כתוביות: הגר עידן‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬