Якщо ти не відчиниш, я виб'ю ці кляті двері!
Я розтрощу це кляте скло.
Він випив.
Хлоє, слухайте.
Не завжди так погано.
Ви його боїтеся, інакше ви б не телефонували.
Слухай мене, чорт забирай!
Хлоє.
Я тебе кохаю.
Хлоє?
Відчини двері.
Я дурепа.
Ні, не дурепа…
-Не слід було телефонувати. -Хлоє.
Мамо.
Усе добре, люба. Повертайся в ліжко.
Татко вдома.
Твоїм мамі й тату треба поговорити.
Добре?
Іди в ліжечко.
Шейне?
ГОДИНА ДИЯВОЛА
Я бачив тебе тієї ночі, коли вони забирали Шейна Фішера.
Я був там. Стояв у натовпі.
Я роками тебе шукав, і ось ти опинилася поруч.
У моєму житті.
Красива іронія долі.
-Красива? -Ти його знала?
Шейна.
Ти знала, що він мав зробити.
Ні. Ні, я не знала.
Вона добре спить, та маленька? Тіллі?
Люсі, те, що я скажу тобі сьогодні,
прозвучить неймовірно.
Я хочу, щоб ти мене вислухала, а потім збрехала мені.
Хочу, щоб ти сказала, запевнила,
що мені не віриш.
Чому?
Якщо він вирішить, що ти повірила у сказане мною,
то вважатиме тебе неврівноваженою.
А якщо скажеш, що не віриш, він не доведе, що ти брешеш.
Глянь на мене. Глянь.
Він не може довести твоє божевілля.
Та якщо я божевільна?
Майку?
Не засинай.
Тоді поверни подушки з пір'ям.
Очі сверблять.
То спи у власному ліжку. Ну ж бо, вже пізно.
Ти як?
У нормі.
-Ти й слова не сказала про це. -Про що?
Минулий тиждень.
-Шейна Фішера. -А що я маю казати?
Мені не подобається, що ти буваєш серед таких людей.
Моя робота — бувати серед таких людей.
Знаю, і мені це не подобається.
-Як і завжди. -Він помер.
Мінус привід для хвилювань.
Гей, я серйозно.
Знаю.
Я не хочу бути серйозною.
Не зараз. Не з тобою.
Я хочу пити вино і слухати твої погані жарти,
може, мати сякий-такий оргазм.
Сякий-такий?
Якийсь.
Я тебе люблю.
Я знаю.
Але?
Але не треба мене любити. Мені треба, щоб ти любив його.
Я намагався, та мені треба, щоб він любив мене.
Він тебе любить.
Ти думаєш, якщо любити його достатньо сильно, він щось відчує.
Та це не так.
Ти не можеш зцілити його, Люсі.
Гей…
Гей, агов.
Чому королева не махає цією рукою?
Я не знаю.
Бо це моя рука.
Ідіот.
Майку, я серйозно. Геть.
Боже!
Айзеку? Що, любий?
У саду чоловік.
Де ти його бачив?
Що він робив?
Дивився.
Ти наляканий?
Боятися нормально.
Не все, що ми бачимо, реальне.
Ти змерз.
Іди всередину, любий.
ІГРАШКИ РІҐБІ
Обирай що хочеш.
Гаразд? Байдуже, як багато. Обирай що хочеш.
Згода? Уперед. Я буду тут.
Привіт-привіт! І що це таке?
Створюємо проблеми?
Як тебе звати?
Айзек Стівенс.
Сумнозвісний Айзек Стівенс.
Певен, ти знову бешкетуєш. Доведеться поговорити з твоєю мамою.
Ти моя мама.
Я не твоя мама.
Я офіцер поліції.
А тепер іди! Я не буду з тобою базікати.
Айзеку, повертайся, любий.
Я жартувала.
Мама була смішною.
КВІТУЧІ ДРУЗІ
Айзеку, я куплю тобі все, що хочеш.
Усе. Давай подивимося, що тут є.
Точно не хочеш поліцейську каску?
Гаразд.
Мама могла б стати співачкою, так?
Збіса так.
Айзеку, відчини мамі двері.
Швидше! Ну ж бо! У мене рука відпаде.
Айзеку.
Хочеш, мама відкриє твою нову іграшку?
Прошу!
Не плануєш погратися нею?
Ти попросив маму купити її, тож грайся.
Будь ласка.
Грайся нею.
Іди до себе.
Це всі докази, вилучені минулого четверга у Брайтсайдських будиночках.
Імені у броні нема, та ми вважаємо, це чоловік,
який убив Гарольда Слейда і Шейна Фішера.
Ми не знаємо, хто він. Не знаємо, звідки з'явився.
Не знаємо, який він із себе.
Ми знаємо, він шукає жінку, яку звати Люсі Чемберс.
Знаю, ви всі зайняті, та цей чоловік убив двох за минулі два тижні.
І мені треба, щоб ви покинули все і розібрали ці коробки.
Не забувайте підписувати ярлики.
Усе, що якось вказує
на дату, час, ім'я, кладіть у червону коробку.
Знімки дерев, екзистенційні вірші,
малюнки бджіл — у зелену коробку.
Питання?
Так.
Слід класти корисні речі у зелену коробку.
-Чому? -Зелений — хороший, а червоний — поганий.
Так, але червоний — це важливий,
як червона мітка.
А зелений — це норма, нема чого хвилюватися.
Ні, зелений — це іди або роби щось. А червоний — зупинися.
Зупинка — це дія, чи не так?
Коли ведеш машину і бачиш червоне світло, зупинка — це дія.
Ні. Ти кладеш…
Ми знайшли дитяче порно на його ноуті.
А ще ім'я «Хобсон» було видряпане на його стіні.
Це ім'я ведмедика Джона Тейлора.
Це не жарт.
До роботи.
Айзеку, ти взутий?
Айзеку?
Що ти робиш, любий?
Агов.
На що ти дивишся?
Їй не можна малювати на столі.
Який стіл?
Ти зараз уявляєш, як ми говорили, так?
Що ти бачиш?
Вона знає, що не варто було це робити.
Ні, ні, ні. Забудь. Викинь усе.
-Ви точно ніколи не бачили його? -Ні.
Може, глянете уважніше.
Я не знаю, хто це.
А це?
Вперше бачу. Хто ці люди?
Гарольда вбили вдома у понеділок.
Шейна знайшли мертвим біля будинку дружини у четвер.
-Обоє місцеві. -Слейд жив у Танфорді.
-Фішер із Ґілінґтона. -Не знаю тамтешніх.
А як щодо клієнтів, колишніх колег?
Перепрошую. А як це пов'язано зі мною?
Що це?
ДЕ ЛЮСІ ЧЕМБЕРС
Підозрюваний мешкав у будиночку на 364-му.
Це з його кімнати.
Це маячня.
Ви точно не знали цих двох?
Ваша адреса Клінтон-роуд, 33. Правильно?
Ми припаркуємо спецавтомобіль поруч.
Це про всяк випадок.
Ви не єдина Люсі Чемберс в околиці.
Спробуйте не хвилюватися. Зв'яжемося, коли знатимемо більше.
Дякую, що приділили час.
Щоразу він обирає ту саму іграшку.
У тебе має бути ціла колекція, Айзеку.
Що ти з ними робиш?
Нічого.
Він нічого з ними не робить.
Я… Я дещо спробую.
Це може здатися примітивним, але потерпіть.
Айзеку, я хочу, щоб ти пороздивлявся картинки зі мною.
Ти не проти?
Добре. Отож…
Можеш сказати, ця людина щаслива чи сумна?
Сумна.
-А звідки ти знаєш? -Сумні плачуть.
Гаразд. А що з цією людиною?
Налякана.
Так. Сильно налякана, правда?
Так. Добре.
-А ця? -Зла.
Так. Дуже, дуже зла. Добре.
А як щодо цієї?
-Щаслива. -Правильно.
Добре. Так, це щасливе обличчя.
А що робить тебе щасливим, Айзеку?
Я не знаю.
А маму?
Що робить твою маму щасливою?
Картопля.
Добре. Так, картопля. Що ще?
Що ще робить маму щасливою?
-Музика. -Музика. Це чудово.
А що робить маму сумною?
Я.
Бляха!
Щотижня діти приходять у школу з новими синцями.
Мама та її хлопець завалюються додому п'яні. Про дітей ніхто не дбає.
Якщо це не стаття 47, то не знаю, що ще.
-Хто був контактною особою? -Карен.
Описано як дитина з потребами. Та насправді це стаття 47.
Усе, аби не сидіти з паперами.
-А тим часом бідна дитина… -Робе, ясно.
Я зрозуміла. Поговорю з Карен.
Може, вдасться проштовхнути звернення в поліцію.
Дякую.
Вибач.
Як ти?
Так. Весь час думаю про це, а мене ж там не було.
Я думала, він убив їх.
Я стояла на тій вулиці і була в цьому впевнена.
І коли я дізналася, що вбили Шейна…
Мені полегшало.
Він помер, а мені полегшало.
Ні, дитина вижила.
Тому тобі й полегшало.
Я думала, Шейн їх скривдить.
Я знала це.
Так. Ну…
Слухай, у тебе хороші інстинкти.
Тому ти й сидиш у найкращому кріслі.
Це найкраще крісло? Боже, не заздрю твоїй дупі.
Є речі гірші, ніж моя дупа.
-Вона хоча б спить цілий день. -Не роби так.
-Як? -Ти тут стоїш,
у моєму офісі, і ляскаєш себе по дупі.
Не ляскаю я себе.
У звіті для кадровиків я про це напишу.
Ти в нормі?
Так, звісно.
Робе. А чий «Фіат Пунто»?
-Думаю, Тінин. А що? -Я в нього в'їхала.
-Один бампер відпав. -Сказати їй?
Ні. Я сама скажу.
Тягни свою сонну дупу на своє…
галіме крісло.
Ви впевнені? Ми можемо вас переселити
-з огляду на обставини. -Ні.
Ваш будинок досі місце злочину.
Надовго?
Я не знаю.
Треба поговорити з поліцією.
Там знають, хто це зробив?
Вибачте. Ми нічого не знаємо.
Моя робота — переконатися, що ви в нормі.
Усе буде добре.
Треба було його впустити.
-Він вас тероризував, Хлоє. -Бо я була самозакоханою сучкою.
Ви думали про те, щоб поговорити про це з кимось?
Мені не треба ні з ким говорити. Добре?
Треба потрапити додому.
Перепрошую.
Моя сестра чудова.
Але тут немає місця.
Ніхто з нас не спить.
Як тільки вкладаю Себа, прокидаюся від цього болю в грудях.
Який біль у грудях?
У мене почався… Як же це зветься?
Кислотний рефлюкс.
Направду, здається, що хтось заганяє мені ніж у груди.
О котрій годині?
Не знаю.
11.00-12.00? А яка різниця?
Ніякої. Вибачте.
Ми повернемо вас додому, добре?
Я поговорю з поліцією.
Чорт!
Люсі Чемберс?
Так.
Детектив Раві Ділан.
Це детектив Голнес.
Можна поставити вам кілька питань?
-Не варто хвилюватися. -Так, звісно.
Можете глянути на ці фото?
Ви знаєте цього чоловіка?
Не думаю.
Його звати Гарольд Слейд.
Про щось говорить?
А як щодо цього?
Ні. Я маю їх знати?
А цю машину ви раніше бачили?
Місіс Чемберс?
Воно вже було тріснуте.
Де ви бачили цю машину, місіс Чемберс?
Ми живемо у Тамбруку.
Там мало людей.
Десь три роки тому ми помітили червону машину біля лісу.
Там є стежка.
Іноді там паркуються, щоб вигуляти собак.
Машини приїздять і їдуть геть, але ця не їхала.
У нас мала громада.
Усі всіх знають, та ніхто не знав, чия це машина.
Мій сусід нібито бачив, як вона їздила вночі.
Вона ніби з'являлася в різних місцях.
Раз ми побачили її в кінці провулку, нашого провулку.
Ви бачили водія?
Ніхто його ніколи не бачив.
Це з тих речей, які…
Місіс Чемберс?
Знаєте…
У мене бурхлива уява, так?
А потім одного дня вона просто зникла.
Більше я її не бачила.
Це точно була ця машина?
А чому ви питаєте?
Машину вкрали. Ми перевіряємо інформацію про неї.
Це було три роки тому.
Вам нема чого хвилюватися.
Дякую, що приділили нам час, місіс Чемберс.
Ти мав її попередити, Ділане. Про небезпеку.
Ні. Він знайшов її три роки тому і поїхав геть.
Що? Я не розумію.
Це не та Люсі Чемберс, яку він шукав.
Не можна, щоб ці жінки боялися за своє життя.
Треба знайти правильну Люсі Чемберс раніше, ніж він.
-Є дріб'язок, панове? -Ні, друже.
Тримай.
-Дякую, друже. -Прошу.
Удачі.
Він витратить їх на бухло, ти знаєш?
Так? А на що, по-твоєму, я їх витрачу?
Що робив сьогодні в школі?
Рахував, писав, вдавав.
-Що вдавав? -Що я космонавт.
Космонавт?
Було весело?
Не знаю.
Ти літав на місяць?
Ні. Я вдавав.
Вдавав, як із Мередіт? Бо вона вдавана.
Вона не вдавана.
Пам'ятаєш дівчинку, яку ми бачили на вулиці днями?
Її звати Мередіт.
Мередіт Ворен.
Мередіт Ворен, іди сюди.
Що ти сказав?
Мередіт Ворен, іди нагору і подумай про те, що накоїла.
Ні, любий.
Пам'ятаєш, я говорю про дівчинку,
яка живе на нашій вулиці з батьками.
Вони й тут живуть.
На що ти дивишся?
Припини.
Вечеряй.
Увімкнути якусь музику?
Увімкнімо музику.
ДЖОНА ТЕЙЛОР: ОНОВЛЕНИЙ ЗАПИТ ЩОДО ІНФОРМАЦІЇ ПРО ЗНИКЛОГО ХЛОПЧИКА
Хвилинку.
Вибач, любий. Треба, щоб ти замовив сніданок.
Я не снідатиму, працюю зрання.
Дякую.
«Механічні іграшки були значно кращими і дивилися зверхньо на всіх інших.
У них було багато сучасних ідей, вони вдавали, що справжні».
На що ти дивишся?
-Айзеку? -Там чоловік.
Там нікого нема. Тут тільки ми.
Сину, глянь на мене.
-Глянь на мене. -Припини.
Припини.
На що ти зараз дивишся?
Він рухається.
Вдавати таке не дуже гарно, любий. Це лякає маму.
-Він не уявний. -Правда?
Це той самий чоловік, який був у саду?
Що він зараз робить?
Дивиться.
Дивиться на нас?
Я не знаю.
А зараз?
Він поруч із тобою.
МАЙК
Тут нема нікого. Бачиш? Це твоя уява.
Лягай спати, любий.
Добраніч, гарбузику.
-Привіт! -Вітаю.
-Вибачте, я невчасно? -Ні, усе гаразд.
Я просто фарбую.
-Ви… -Люсі.
Люсі? Так, із будинку 7.
Я хотіла привітатися особисто і…
«Вітаю на нашій вулиці». Тож…
Вітаюся особисто. Ласкаво прошу.
Привіт. Я Дебі.
Вибачте. Якщо чесно, ми…
Ми не п'ємо.
Так. Перепрошую.
Може, чашечку чаю?
Я мушу йти. Просто хотіла привітатися.
І якщо вам знадобиться позичити цукру абощо…
Це було б добре, бо у нас він скінчився.
-Правда? -Ні.
-Хто позичає цукор? -Не знаю.
Та якщо що, знайте, де мене знайти.
-Номер сім. -Сім.
Власне, я вип'ю чашечку чаю.
Так.
Лі вже планує, як переробити горище.
Третій день, а він уже там.
Вирішує, де будуть нові сходи.
Почувається нещасним, поки щось не розламає.
-У нього великі плани на ваш дім. -Мій дім?
Сьомий номер.
Нахабна пропозиція.
Схоже, ваша менш нахабна.
Вибачте.
Боже, не варто. Я трохи фаталістка.
Якби нам судилося жити там, то так і було б.
Вас троє?
Так. Боже, так.
Однієї дитини досить.
Я її обожнюю, та я б не витримала двох таких, чи трьох.
-Скільки років Мередіт? -Сім.
Не питайте, як це сталося.
-То вона вчиться у Лайл Гіл? -У Рашґроу.
-Вона ніколи не була в Лайл Гіл? -Ні. А ви туди ходите?
Перепрошую. Я відповім?
Алло?
Алло? Ні, фарбую. Так, теж думала, що Лорен…
МЕРЕДІТ
Ти не божевільна.
Ніколи так не думай.
Знаю, це важко.
Знаю, що все здається ірраціональним…
неможливим.
Та ти при повному розумі.
Не дозволяй нікому казати інше.
Я не при повному розумі, як і ти.
Це не так.
Я при повному.
Я знаю, що дещо зробив. Знаю.
Я був там, де ти зараз.
Ти починаєш згадувати, Люсі. Знаю, що так.
Та ти не хочеш вірити цим спогадам.
Бо вони перевернуті, ідуть ззаду наперед, у зворотний бік.
Усі можуть пам'ятати минуле. То як же ти можеш пам'ятати майбутнє?
Я б міг допомогти зрозуміти.
Ти граєш в ігри.
Ні, це не гра.
Ми робимо найважливіше з усього, що ти знаєш.
Я знаю, що їм варто зачинити тебе,
щоб ми вже ніколи не говорили.
Прошу, не роби цього.
Як щодо твого сина?
Айзек. Ось чому ти тут.
У тебе досі є питання.
Я можу допомогти відповісти.
Ось він. Він зробить усе, що йому накажеш.
Що не скажеш, він зробить. Дивися.
Привіт, друже.
Стань на одну ногу.
Сядь на землю.
Устань.
Засунь пальця собі в носа.
Що ти робиш? Фу.
Гей, удар себе по обличчю.
Ще раз.
Сильніше.
-Сильніше. -Гей, Фіне…
Ще раз.
Сильніше.
Сильніше! Сильніше! Сильніше!
АЙЗЕК РОЗВ'ЯЗАНИЙ
Сер, жінка з соціальної служби телефонувала.
У справі Хлої Фішер.
Хоче дізнатися, коли підемо з будинку.
-Хай Дорс спитає у криміналістів. -Я сказала, ви наберете.
Вас це може зацікавити.
-Так? Чому? -Бо її звати Люсі Чемберс.
Сподіваюся, це ясно, що ми серйозно ставимося до булінгу.
Це не булінг. Це напад.
Ми поговорили з хлопцями з 6 класу.
Шостого? То це вони з ним таке зробили?
-Вони кажуть, що це він сам. -Що?
Айзек піддається впливу.
Дітям було цікаво, як далеко це може зайти.
-Я не… -Вони сказали йому вдарити себе, і от.
Хто це сказав?
Айзек.
-Виженіть їх. -Міс Чемберс.
Якщо хтось вважає кумедним переконувати дитину бити себе…
Запевняю, ніхто не ставиться до цього просто.
Ми пробуємо з'ясувати, що сталося.
Ви знаєте, що сталося. Айзек не бреше.
Ми говорили з іншим хлопцем, він усе заперечує.
Ви не розумієте. Айзек не бреше.
Він не вміє.
У нього дуже жвава уява.
То ви кажете, це вигадка?
Ми кажемо, що нам треба знати всі факти, перш ніж діяти.
Раніше Айзек собі шкодив?
Ні.
Ми маємо вжити певних заходів, коли дитина собі шкодить.
Він не сам собі шкодив.
Він робив це не тому, що хотів.
Він це зробив,
бо хтось сказав йому.
Бо це щось неправильне.
-Ми поговорили з асистентом… -Він тут до чого?
Я не говорю про спецпотреби.
Боже, та я була у всіх психіатрів у цій країні.
Я знаю, що в нього нема спецпотреб.
Ніхто з них не може сказати, чому мій син не плаче і не сміється
чи чому він не хоче мене обійняти, поки я не попрошу.
Люди…
Люди завдають собі шкоди, коли вони злі, засмучені чи відчувають провину.
Він не відчуває цих речей.
Він не відчуває нічого, бо в ньому щось зламане.
Щось просто…
зламане, і я не знаю, як це полагодити.
Якщо ви не здатні дбати про нього, знайду інше місце.
-Перепрошую. -Зачекайте.
Марку, чому це на твоєму столі?
Що це?
Що це? Це звіт Лін по справі Вебера.
Він просто валяється під твоїм ланч-боксом.
Розберися!
Боже!
Я можу допомогти?
Так. Я детектив Ділан, це детектив Голнес.
Ми шукаємо Люсі Чемберс.
Її зараз немає.
-А коли повернеться? -Вона відвідує когось.
-Поговоріть з Робом. -А хто тут Роб?
-Він на зустрічі. -А коли звільниться?
Можете почекати.
-Це вона? -Так. Стоїть посередині. Так.
-Добрий здогад. -Це не здогад.
-Пам'ятаєш малюнок з 13 будиночка? -Так.
Це вона, Ніку. Мені потрібен номер її мобільного негайно.
Будь ласка.
Болить?
Плакати нормально.
Як щось болить, сльози іноді полегшують біль.
Ходи сюди.
Я не здамся, добре?
Я тебе дуже-предуже люблю.
Ходімо.
НЕВІДОМИЙ НОМЕР
Так, що хочеш на вечерю?
Думаю, у нас є курячі нагетси в морозилці…
Стій тут.
Стій тут. Зрозумів?
Люсі?
Вибач. Я розбив склянку.
Майку.
-Вибач, тебе не було, і я просто… -Ти просто вирішив, що можеш зайти.
Мав попісяти.
-Чорт забирай, Майку. -Люсі, нам справді треба дещо обговорити.
Ти не привітаєшся зі своїм сином?
Привіт, Айзеку. Пам'ятаєш мене?
Звісно, пам'ятає, Майку.
Минуло кілька місяців. Він не дурний.
Що з його обличчям?
Діти в школі.
Тобі сюди не можна.
Так, просто… Послухай, що я скажу, і я піду.
Я намагаюся…
Айзеку, іди пограйся в іншій кімнаті.
-Він зараз грається? -Ти налякав мене до всрачки, Майку.
Ти… Ти тут курив?
Що? Ні, я кинув.
Чого ти тут?
Я зустрічаюся з деким.
-Гаразд. -Вона не знає про тебе.
Тобто знає, що я досі одружений, але вона…
Вона не знає, що ми досі…
Вона хоче, щоб це було серйозно.
Офіційно.
Вибач. Я знаю, що мав сказати про це раніше.
І тому ти вдерся в мій дім?
Я не вдирався.
Хто ця серйозна офіційна жінка?
У неї є ім'я?
Гарієт. Гарієт Малочлен.
-Серйозно? -Вибач. Це несправжнє ім'я.
Байдуже. Я вирішив, що ти маєш знати.
-Не хочу, щоб ти побачила це на Фейсбуці. -Не на Фейсбуці.
Гарієт Малочлен.
Ти ж знаєш, що їй треба твоє прізвище.
-Ми не одружуємося. -Поки що.
Ні, ніколи.
Люс, я її не хочу.
-Вона чудова, але вона — не ти. -Майку.
Ні, слухай. Я думав про те, що ти сказала,
і я це зроблю.
-Що зробиш? -Чого б це не коштувало.
Буду його татом, пробуватиму. Якщо так я отримаю тебе…
Ні, Майку.
Ми маємо бути разом, Люсі. Ми кохаємо одне одного.
Тільки це має значення.
Так не повинно бути.
Вибач. Я думав, ти цього хочеш.
Хочеш, щоб я повернувся. Я тут, і я стараюся.
Я хочу тебе в його житті, Майку. Це те, чого хочу я.
Я хочу, щоб у нього були стосунки з батьком.
Щоб ти проводив з ним час.
Щоб ти возив його у відпустку.
Вчив його поганих слів і балував на Різдво.
Його не можна балувати, Люсі. Він не має почуттів.
Ти не знаєш, що у нього в голові.
Ні. Я не знаю, що у тебе в голові, Люсі.
Чому в нас досі є секс?
Ні, ні. Кажи.
Хочеш, щоб я грався з твоїм сином…
Нашим сином!
Він наш син, Майку.
Ти мене досі кохаєш чи ні?
Усе не так просто.
Тоді поговори зі мною.
Допоможи зрозуміти.
Я думаю про іншого, коли ми трахаємося.
Не когось конкретного. Я не бачу облич. Я просто…
Я просто знаю — це не ти.
Гаразд.
Майку.
Майку, стій, мені шкода.
Це було нечемно. Добре? Вибач. Я не хотіла.
Ні, хотіла.
-Може, вимкнеш? -Добре, добре.
Куди ти поклав ключ?
-Що? -Запасний ключ. Де він?
Під килимком, на місці.
Ключ від задніх дверей, Майку. Де він?
Я зайшов через головний вхід.
Що?
Я зайшов через головний вхід. А що?
Люс.
Ні, вона взяла відгул. Поїхала забирати Айзека.
-Хто це — Айзек? -Її син.
Її сина звати Айзеком?
-Що не так? -Дайте мені адресу.
Айзеку.
Сорок три згадки імені Айзек.
Я думав, що це з Біблії.
-Я не знав. -Не знав чого?
Йому потрібна не вона.
Потрібен хлопчик.
Не уявляю, як ти почувалася.
-Вибач, що ти через це пройшла… -Не говори.
-Будь ласка, просто сядь і… -Заткнися!
Гаразд.
Скажи мені чому.
Ти не про це думаєш.
Ми тобі нічого не зробили.
Ми тебе навіть не знали.
Причин не було.
Не було причин чіпати його.
Причин не було.
-Люсі… -Просто скажи.
Скажи, чому ти взяв мого хлопчика.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Креативний директор Марія Цехмейструк