Tato epizoda obsahuje citlivá témata včetně sebevraždy a podobných témat.
Sledujte na vlastní zodpovědnost.
ĎÁBLOVA HODINA
Deja vu.
Říká se, že je to jako zkrat v mozku.
Chvilkový dojem se přehraje ve vašem paměťovém centru.
Máte pocit, jako byste to už předtím zažila.
Víte, o čem mluvím?
Ten pocit?
Už se vám to stalo?
Už se známe?
Neznáte mě.
Vím, že se cítíte vykolejená.
Izolovaná.
Jako by váš život nebyl ani váš.
Vím, že se probouzíte každou noc z bolestivého snu, který jste neměla.
PANÍ LUCY STEVENSOVÁ 7 SYCAMORE DRIVE, HACKRIDGE VA33 3DH
Ježíši Kriste!
Vyděsil jsi mě.
Co tady dole děláš?
-Isaacu? -Co tady dole děláš?
-Jsi v pořádku, zlatíčko? -Jsi v pořádku, zlatíčko?
Pojďme zpátky do postele.
Spinkej zas.
A jak často se tyto záchvaty vyskytují?
Asi jednou či dvakrát měsíčně.
Takže před tím stěhováním?
Přesně tak.
Náměsíčnost je u dětí Isaacova věku celkem běžná.
Ne, promiňte.
Tohle není náměsíčnost.
Je to jiné.
A to jste doma jen vy dva?
Ano.
Vídá se ještě s otcem?
Už ne.
A jak reagoval, když jste mu řekla, že se s manželem rozcházíte?
Nijak.
Isaacu, chtěl by sis sednout k mamince?
Děkuji.
A jakpak se dnes cítíš?
Isaacu. Dr. Bennetová se tě na něco ptala, zlatíčko.
Isaacu, pamatuješ si, že ses včera probudil
a šel dolů po schodech?
A pamatuješ si, proč jsi to udělal?
Meredith brečela.
Někdy si Isaac představuje různé věci. Lidi.
To je docela běžné, imaginární přátelé, že?
Je to tak, Isaacu? Je Meredith tvá kamarádka?
Neslyší mě.
Je s námi od stěhování. Ona ale není první, že ne?
Měli jsme Barneyho, Stephanie. Jednou dokonce Alejandra.
Jak mu to jde ve škole?
Je v pořádku. Chci říct, že dobře.
Žádné problémy s chováním?
Je vždycky tak tichý?
Nikdy nepláče.
Nikdy se nesměje, nikdy se nezlobí, je prostě...
...neměl bych tu být.
Řekl jsi něco, Isaacu?
Neměl bych tu být.
To je v pořádku, půjdeme do školy, jak skončíme u dr. Bennetové.
-Ruby, prosím. -Ruby.
A v rodině se vyskytuje schizofrenie.
Promiňte?
Vaše matka.
Dr. Harper schizofrenii vyloučil.
A váš otec,
jsou nějaké problémy z této strany rodiny?
Nic, o čem bych věděla. Zemřel, když jsem byl malá.
Bylo to mozkové aneurysma.
Není to schizofrenie.
Není to autismus.
Není tu žádná snadná odpověď, věřte mi.
Vlastně jste už sedmá doktorka.
Sedmička je šťastné číslo, jak doufám.
Udělám, co budu moci.
...smrdí močí.
Dala jsem si sprchu, ale nepomohlo to.
Pořád to tady cítím. Musíš mi dát pauzu.
Luce?
Ne, chápu to. Jde o to, Karen, že už tak jsme přetížení.
A co Mark? Kdy naposledy provedl domácí návštěvu?
Mark?
Mark nepoužívá peníze, protože četl, že jsou pokryty vaginálními bakteriemi.
Dokonce to napsal, mám to v e-mailu.
Noční pomočování?
Ano.
Máma si nemění prostěradla. Je to nechutné.
-Byl s tebou Rob? -Ne, samozřejmě že ne.
Rob by s tebou měl příště jít.
Může to svědčit o týrání, musíme to vyloučit.
Ne, Luce, nejde o týrání...
Ano, jde.
-Ne, myslím tím... -Taková je naše práce, Karen.
Jo?
Je tady.
Pane Fishere, jmenuji se Lucy Stevensová.
-Roba už znáte. -Jo.
Pracovali jsme s Robem na vašem případu.
Jak víte, provedl u vás doma několik návštěv.
-Nevěděl jste o tom? -Ne, nic o tom nevím.
Ve vší úctě, situace byla vyjasněna.
O co tu jde? Protože mám dost práce.
Máme několik zpráv od policie o případech násilného napadení.
Některé z dřívějška.
Aktuálně jste propuštěn na kauci pro nedávné obvinění.
Jo.
Chloe nám říká, že jste ji fyzicky napadl
a že jste ohrožoval bezpečnost své dcery.
Ne. Říká to, ale není to pravda, neudělal jsem to.
-Vy jste ne... -Nevyhrožoval jsem Tilly.
Jasné?
Neublížil bych jí, to je blbost!
Vymýšlí si to.
Ale došlo k napadení,
pane Fishere.
Strčila do mě, já strčil do ní.
Jste si vědom,
že momentálně nemáte dovoleno s rodinou navazovat kontakt?
Dobře.
Před třemi dny jste kontaktoval Chloe před školou své dcery.
-Nesla vašeho syna... -Není můj.
Podívejte se, ona mi ji nevezme, jasný?
To je moje dcera.
Miluju ji, nic jí neudělám.
Chci se vyjádřit jasně, pane Fishere.
Dojde-li k jakýmkoliv dalším incidentům,
budeme muset zvážit opatření na ochranu dětí.
Rozumíte?
To je vše?
To je velmi vážné, Shane.
Jo.
-Jestli kontaktujete svou rodinu... -Jo, chápu.
Jsi v pořádku, Luce?
Jo.
Vždy je příjemné poznat nové lidi.
Obětí je pan Harold Slade.
Padesátník.
Třikrát bodnutý.
-Zbraň? -Ne, ještě ne.
-Kde je? -Nahoře v kanceláři.
Žena přišla domů, našla ho kolem 16:00.
-Odkud přišla? -Ze čtenářského klubu.
Alibi sedí.
Jak to tam nahoře vypadá?
Dost pocákané.
Tak ať to máme za sebou.
-Prosím? -Sousedi byli mimo.
Přední vchod byl odemčený.
Vrah si vybral vhodnou chvíli. Asi oběť znal.
-Aspoň znal jeho program. -Manželka říkala, že je oblíbený.
Dobrovolničil v St. Johns, vedl místní veslařský klub.
Pilíř komunity.
Vážně?
Jo, a taky jsme našli v šuplíku nějaké časopisy.
Nic nezákonného.
Trochu drsné, bondáž, sado-maso.
-Chceš ven? -Ne.
Ubytují nás někde v místě.
Bůh ví kde.
Měli bychom se dnes večer opíjet U krále.
Divná denní doba pro ohňostroj.
Jsi v pořádku, kámo?
Promiň, já... Znáš to, když si něco napůl pamatuješ?
Mělo by to být postupně lepší.
Víš, ta krev.
Většina lidí to má na začátku těžké, ale zvyknou si na to.
Nekritizuju, jen říkám,
že jsi jediný inspektor, co znám, kterému se dělá šoufl.
-Nedělá se mi šoufl. -Za to se stydět nemusíš.
Všichni se něčeho bojí.
Moje Bella má iracionální strach ze sýra, věř tomu nebo ne.
Tohle není iracionální.
Krev je smrt, má nám to být nepříjemné.
Dalo by se říct, že je iracionální se jí nebát.
To by se dalo. Ale moc ti to nepomůže.
Ne když tvá práce zahrnuje civění na oběti bodnutí.
-Budeš zvracet? -Jsem v pohodě.
-Proč to udělali? -Ze zášti.
Špatné dluhy. Zpackané vloupání.
Ne, myslím tebe.
Proč to děláš i přes svou indispozici?
Někdo musí.
Vím, jak mě vidíš.
Jako vraha. Monstrum.
Proč jsi sem přišla?
Říkal jsi, že s nikým jiným mluvit nebudeš.
A tys přišla?
-Nemusela jsi. -No, chtějí odpovědi.
Ne, to nechtějí. Chtějí důkazy, doznání...
Uzavřít případ, zapomenout na to.
Myslíš, že na to nechci zapomenout?
Já vím, že ano.
Ale nepodaří se ti to.
Kolik je hodin?
Pořád máš ty noční můry?
Říkala jsem ti, ať tu nespíš.
Mluvila jsi ze spaní.
Něco o ohňostroji.
Ohňostroj?
-Můžu ti něco donést? -Ne.
-Pojďme spát. -Dobře.
Mikeu.
Objal bys mě?
Jo.
Vím, že je to divné, ale docela mi to chybí.
Chybí mi probudit se a obejmout tě, abys zase usnula.
Hele, chci, abys byl pryč, až se probudí.
Nechci, aby si myslel, že ses vrátil, když ses nevrátil.
Jasně.
Pokud ho nechceš vidět.
Co myslíš?
Mám brzy ráno schůzku.
Je mi moc horko.
Změním si zpátky své jméno.
Myslela jsem, že je načase.
Můžeme si o tom promluvit?
Ne.
Mami?
Byla tu dnes Ellen?
Kdo?
Přece Ellen.
Pomáhá ti tady, ne?
Byla tady?
Byla tady dnes ráno.
-Donesla sáčkový čaj? -Ano, ano.
Tak ho dobře schovala.
Hej! Hej!
To je v pořádku. To nic.
Sežere ty ptáky.
Jdi do háje!
Nic tam není.
No, přichází jen občas.
Hajzlík malý.
Hajzlík.
Krutý hajzl!
To je v pořádku.
Jsi v pořádku.
Ellen.
Jsem Lucy.
Lucy.
Víc se mi líbí Ellen.
No tak, udělám ti šálek čaje.
Jen aby bylo jasno, říkáš, že bylo zaparkované naproti domu oběti.
Je tam dva týdny. Dostal hromadu pokut za stěrač.
Říkal jsem: „Dávat pokutu k ničemu není, měli by ho odtáhnout.“
Nedávno jsem musel parkovat kus odtud.
Neměl bych to dělat vzhledem k tomu svému kolenu.
To mě vážně mrzí, pane Belle.
Co to bylo za auto?
Červené. Nějaký Nissan.
Bylo pěkně odřené.
Celé pomačkané.
Nějaký Nissan? Model netušíte?
Joan si ho vyfotila, zeptám se jí.
Joan!
Je totálně hluchá.
No, ne úplně hluchá.
Potřebuje naslouchátko, ale samozřejmě mě neuslyší.
Nemůže mě slyšet, že ne?
Joan!
-Myslím, že je venku. -Ne.
Zůstaňte tady, pane Belle, já půjdu.
Vanette.
Promiňte?
Tak se jmenuje. Nissan Vanette.
Červený Nissan Vanette? Jste si naprosto jistý?
Ano, takový velký robustní s chromovým nárazníkem.
No, už jich moc nejezdí, že ne?
Ne, to ne.
Hej, kámo.
Uhni mi z cesty, kreténe.
No, nikdo z nás to neviděl.
-Říká, že to byla nehoda. -Pak to tak bylo, on nelže.
-Isaac nemá problémy, paní Stevensová. -Chambersová.
Stevensová bylo mé jméno po sňatku.
Chambersová. Promiňte.
Řeknu, ať v kanceláři aktualizují údaje.
Tak zaplatím škodu.
O to tady přeci nejde.
Jedna z těch tašek patřila chlapci, který se do Isaaca naváží.
-Jakého chlapce? -Byl napomenut.
Šikanování bereme velmi vážně. I když je to jen spíš škádlení.
Definujte škádlení.
Nadávky, hlouposti.
Už ví, že to bylo špatné, a omluvil se.
Jak se jmenuje?
Archie.
Archie?
A co ti Archie dělá? Nadává ti?
Rozčiluje tě to?
Proto jsi mu počural tašku?
Přesunuli záchody.
Ne, zlatíčko, nepřesunuli.
Isaac dobře ví, kde jsou záchody.
Že, Isaacu?
No tak, omluv se.
Omlouvám se.
Za ty batohy zaplatíme.
Isaacu.
Co to děláš?
Vrať se do postele.
Isaacu.
Jdi do postele.
Zavři oči.
Zavři oči!
MEREDITH OD ISAACA
Isaacu?
Do prdele.
Isaacu?
Promiň, drahoušku.
Mamince je líto, že na tebe křičela.
Pojď sem a obejmi mě.
Kdo je ten muž?
Co, drahoušku?
Kdo je ten muž?
Jaký muž?
Jaký muž, zlatíčko?
Už je pryč.
Maminka se postará, aby ti bylo líp.
Slibuju.
Teď spi.
Chloe Fisherová?
Jo.
Lucy Chambersová z Oddělení péče o děti.
Můžu dál?
Jak víte, mluvili jsme s vaším manželem, jen abychom znali jeho názor.
Děkuji moc.
Jen aby bylo jasno,
došlo od toho incidentu ve škole k nějakému kontaktu?
-Byl tu dnes ráno. -Tady v domě?
Říkal, že chce vidět Tilly.
-Pustila jste ho dovnitř? -Ne.
Co udělal pak?
Rozzlobil se.
Křičel, nadával.
Říkal, že se zabije.
Řekla jsem mu: „Neříkej takové věci před Tilly.“
Nechtěla jsem to připustit.
Lidi koukali.
Řekla jsem, že jak neodejde, zavolám policii.
A zavolala?
Chloe. Zavolala jste policii?
Dali jsme vám jasně najevo,
že Shane nemá mít s vámi ani s Tilly žádný kontakt.
Pokud se toho nedrží,
budeme muset přijmout opatření na její ochranu.
Jestli se tu zase objeví, chci, abyste...
Strčila jsem do něj jako první.
Před školou, začala jsem to.
Nenechte ho vstoupit do tohoto domu.
Chloe, slibte mi to.
Najdeme vám bezpečné místo.
Nikam nejdeme.
Dám vám své číslo na mobil.
Když budete mít obavy, zavolejte mi.
Ve dne v noci, to je jedno.
Myslím to vážně, Chloe. Ve dne v noci.
No jo.
Ahoj, Tilly.
Na shledanou.
Hej.
Díky.
Do prdele.
To jsou všechny Nissany Vanette, co jsou pořád hlášené v kraji.
Přál bych si být zpět ve městě,
nevím jak to tady zvládají.
No tak.
Myslel jsem, že vy mladí to s počítači umíte.
-Je mi 35. -Vážně?
Vypadáš mladě.
Hezký spořič obrazovky.
-Medvídek Jonaha Taylora. -Jo, já vím.
MIRANDA TAYLOROVÁ: NEPŘESTANU HLEDAT
Všichni si pamatujeme malého Hortona.
Den, kdy ho našli, byl začátek konce.
Hobson. Ten medvídek se jmenoval Hobson.
Jo.
Hobson, správně.
To bylo před tím, než jsi sem nastoupil, že?
Četl jsem blog Mirandy Taylorové.
Pořád ho aktualizuje, i teď.
Nikdy jsem ji neviděl. Ale znám lidi, kteří ano.
Podle vyprávění ne zrovna milá žena.
Přišla o syna. Jak milý bys byl ty?
Jo, ale nemusela si hrát na vojáka.
Všechny ty pitomosti o skrývání důkazů před tiskem.
Že byla naše chyba, že jsme je nenašli, no tak.
-Třeba je. -Poslouchej, kámo.
Ten případ zničil tři kariéry.
Dobří lidé.
Ten kluk se nikdy nenašel. A to byla slepá ulička.
Ano, to byla. O to jde.
Žádná tranzitní doprava ani přístup do města.
Ta cesta vedla k pěti domům a tohle auto nepatřilo žádnému z nich.
O hodinu později se naše záhadné auto znovu objeví,
hned u M3, kde našli toho medvídka.
Teď mi řekni, Nicku, je to červený Nissan Vanette, nebo ne?
Omlouvám se, pokud se k tomu zas vracíme,
ale sama jsem si chtěla ověřit některá pozorování dr. Harpera.
A abych byla upřímná,
ty poznámky mi nedávají moc smysl.
Isaac nikomu nedává moc smysl.
-A ten incident ve škole? -To se nikdy předtím nestalo.
Není pomstychtivý, ne takhle.
Nějaké další změny v chování?
Co ta jeho nespavost?
Častější, řekla bych.
Včera večer se zase procházel.
A to bylo před tím, než jste šla spát?
Ne.
Vzbudila jsem se.
Vždy se v noci budím.
A v kolik to bylo?
Ve 3:33.
Vždycky tak v tu dobu, kolem půl čtvrté...
Ne. Je to... Promiňte, ne, je to...
Vím, že je to divné, není to půl čtvrté.
Je to 3:33.
Je to stejné každou noc.
Probudím se, otevřu oči, podívám se na budík a je 3:33 ráno.
Ne 3:32, ne 3:34.
Musíte mít jedinečný cirkadiánní rytmus.
Zkoušela jste měnit čas, kdy jdete spát?
Zkoušela jsem všechno, věřte mi.
Mám to celý život.
Je možné, že by to mohlo být genetické?
Už jste někdy trpěla halucinací nebo výkyvy nálady?
Já...
Někdy mám deja vu.
Ale není to... Není to skutečné.
Chci říct, že to není vzpomínka. Je to jakoby vzpomínka.
Bože, zním šíleně.
Ne, nezníte. Věřte mi, šílenství poznám.
Lucy, jestli si s někým potřebujete promluvit...
Ne! Ne, promiňte, neměla jsem nic říkat.
Jsem v pohodě.
Jen pomozte Isaacovi.
Prosím, nemám obavy o sebe.
Nevypadá to, že byste měla obavy, Lucy.
Vypadá to, že se bojíte.
Vyhledala jsem si to.
3:33.
-Víte, jak se tomu říká? -Jak?
Isaacu, je čas jít domů, zlatíčko.
Promiňte.
Isaacu.
Mockrát děkuji, že jsi mě dnes navštívil.
Přijdeš znovu?
Mám vás na příští úterý ve stejný čas.
Skvělé.
Tak pojď.
Péče o sebe není sobecká, Lucy.
Pamatujte si to.
Rozluč se, Isaacu.
Na shledanou.
Ďáblova hodina.
Říkají tomu Ďáblova hodina.
Maminka musí pracovat, až se vrátíme domů, takže dneska bez večeře.
Nevadí ti to, že jo?
Nebo...
Teď mi slib, že se moc nenadchneš, protože tě znám,
ale co takhle...
Filé s hranolky!
Jooo
Filé s hranolky a hráškovým pyré To je něco!
Vidíš, o tom přesně mluvím.
Úplně ses nadchnul a musíš se uklidnit.
Isaacu, to ses na mě usmál?
Dávej pozor...
Mary, běž dovnitř a pomoz mamince.
-Zrovna mi vběhla před auto. -Co?
Vaše dcera právě vběhla do silnice.
Hej, je to pravda?
Vběhla jsi před auto té dámy?
Co jsem ti říkal? Podívej se na mě. Co jsme říkali o silnici?
-Není na hraní. -Není na hraní.
Co když tě srazí auto?
-Rozplesknu se. -Rozpleskneš se.
Teď se té paní omluv.
-Omlouvám se. -Správně, Meredith Warrenová.
Dovnitř.
Meredith, dovnitř.
Meredith.
To je pěkné jméno.
Maminko?
Měla jsem zlý sen.
To já taky.
To je v pořádku. Maminka je tady.
Maminka je tady, Lucy.
Maminka nikam nejde.
Zlé sny nám neublíží, Lucy.
Teď už nám neublíží.
Tumáš. Šálek čaje.
Chci cukr.
Je to oslazené. Dala jsem tam dvě kostky.
Necítím to.
Chtěla by sis něco zahrát? Mohla bych donést karty.
Nejsou tu žádné karty. Ukradla je.
Myslí si, že to nevím.
Možná bych se měla podívat, určitě je najdu.
Nic není na svém místě.
Takhle to být nemá.
Hej!
Je to... Mělo by to být jinak.
V pořádku, mami.
Hele, co si takhle zahrát žolíky? Pamatuješ, jak se to hraje?
Hrávaly jsme to při svíčkách.
Když byly výpadky proudu. Pamatuješ?
Mami?
Možná jindy.
Lucy.
Zase jsi za mnou přišla.
Ale samozřejmě. Vždycky jsem tady.
Jsi skutečná?
Ano, jsem skutečná.
Nedokážu se zahřát.
Je mi zima.
Proč je pořád tak chladno?
Drž hubu. Drž hubu! Drž hubu!
Tady.
Vezmi si to. Tumáš.
Stiskni to.
Je to skutečné.
Ty jsi skutečná.
A je to.
Lucy.
To je v pořádku.
Nikam nejdu.
Bude to v pořádku.
Tady nahoře není velký provoz.
Na kopci je farma a pár domů.
Jeden je prázdný.
Poznávací značka sedí. Je to potvrzené.
Jak daleko je ta farma?
-Kilometr a půl, dva. -Dobře.
Zjistěte, co vědí.
Něco z toho už zabalili.
Starý notebook bez pevného disku. Mobilní telefon bez simky.
Záložní zdroj proudu a tohle.
Ukaž to tomu zázračnému děcku. Dhillon.
Palubní kamera.
Stačilo zaparkovat ve správném úhlu, a měl 24hodinový přenos.
Tak znal Sladeův režim.
Aniž by se moc přiblížil.
Takže je to mazaný bastard.
Možná ne.
Na tom už nějakou dobu jezdil.
Možná šel hledat pomoc.
Nebo jiné auto.
Moc možností tu není.
Asi půjdeme zaklepat na pár dveří.
Můžeme začít těmi, co otevře tohle.
Najděte nejlevnější hotel v okolí.
Nebude vybíravý.
-Myslíš, že se tam vrátí? -Bez klíče ne.
Ale někdo ho ubytoval.
Což znamená, že někdo viděl jeho tvář.
-Mikeu. -Ahoj.
Zrovna jsem tudy projížděl.
-Teď se to nehodí, pracuju. -Cože? Je 21:30.
A já pracuju.
Dobře.
Jsi v pořádku?
Jen unavená.
Můžeme si jen povídat.
Nechci si povídat.
Dobře.
Neřekla jsem, ať jdeš.
-To je ono. -Co je ono?
Máme sex, protože mě miluješ, nebo protože miluješ sex?
Promiň.
Haló?
Říkala jste, že můžu kdykoliv zavolat?
-Chloe... -Otevři dveře!
-Je venku. -Dobře.
-Chloe! -Dobře.
Už jste volala policii?
-Chloe, otevři ty posraný dveře! -Ne, nevolala.
Nechci ho dostat do potíží.
Chloe, poslouchejte mě, musíte zavolat policii.
-Není to bezpečné. -Je namol.
-Chloe, poslouchejte! -Normálně není tak zlý.
Máte z něho strach, jinak byste nevolala.
Chloe?
Posral jsem to.
Chloe?
Otevři ty dveře.
Chovám se hloupě.
-Ne, nechováte. Ne. -Neměla jsem volat.
Chloe, prosím.
Kdo to byl?
Lucy?
Zůstaň s Isaacem.
Co? Vydrž. Já jsem...
Prostě zůstaň tady.
HOTEL BRIGHTSIDE
Občas přichází. Někdy ho nevídám celé měsíce.
-Jak dlouho tu zůstává? -On nezůstává.
Ne moc často.
Bydlí tady tak devět, deset let.
-To vám nepřipadá divné? -Platí hotově.
Rok předem.
Pokud jde o mě, může zůstat tak dlouho, jak chce.
No dobře.
Jistě jste se ho ptala na jméno.
Ano, ale neřekl mi ho.
Jak jsem řekla, platí hotově.
Nevypadalo to, že by dostával hodně dopisů.
Jak vypadal?
Vážný, zanedbaný,
možná 50, 60... Hubený.
Šedé vlasy.
Mluvil s přízvukem.
-S jakým přízvukem? -Irským.
-Skotským? -To je jedno.
Kdy jste ho viděla naposledy?
Před dvěma třemi měsíci. Musela bych se podívat.
A...
Jo, to se přehrává ve smyčce.
Ukážete nám jeho pokoj?
Když mi ukážete soudní příkaz.
Prosím, paní Jonesová, je to velmi důležité.
Mí hosté mají právo na soukromí.
To asi nevíte.
Pořád nás natáčíte, sledujete naše telefonní hovory,
sledujete, co děláme na internetu.
Děláte na internetu hodně ošklivých věcí, paní Jonesová?
Ráda bych, abyste odešli, hned.
Co je to za psí plemeno?
Je v pořádku. To je jen Spud.
Neptal jsem se na jméno, ale na rasu.
-Připadá mi jako pitbulteriér. -No a co?
Je to zakázané plemeno.
Promiňte, jsem si jistý, že to víte.
Určitě nám můžete poskytnout osvědčení o výjimce.
Takže,
můžete nám ukázat ten pokoj,
nebo můžeme sedět a povídat si dál o Spudovi.
Možná ho zajistit podle paragrafu 19 zákona o policii a trestních důkazech.
Vyberte si.
V pořádku, Dhillone?
V pohodě.
Asi bude lepší, když půjdu první, co?
Jo.
Je tady klíč od toho visacího zámku?
Ten by tam neměl být.
Dovolte.
Nevěděl jsi, že to dokážu, že ne?
4. ŘÍJNA 23:00 VRAŽDY V MILFIED CLOSE
Teď to cítíš?
Účastníci.
Jako by se něco nemělo stát.
Něco se změnilo.
Změnilo z čeho?
Tohle je dneska.
Dhillone?
-Pamatuješ si tenhle rozhovor? -Jak bych mohla?
Nebo se ti o tom zdálo.
Možná tam někde je.
Ve tvé mysli.
Dámy a pánové, můžete ustoupit, prosím? Zpátky.
Odpovíš mi na otázku? Může znít divně.
Co nejhoršího jsi kdy zažila?
Tohle.
Tohle všechno.
Ty.
Je mi líto, Lucy.
Je mi líto, ale trpěla jsi mnohem víc než já.
Jen to ještě nevíš.
KDE JE LUCY CHAMBERSOVÁ
Překlad titulků: Vladimír Vedra
Kreativní dohled: Ludmila Vodičková