У цій серії порушуються делікатні питання, у тому числі про самогубство.
Глядачі мають це врахувати.
ГОДИНА ДИЯВОЛА
Дежавю.
Кажуть, це ніби коротке замикання у мозку.
Відчуття моменту закарбовується у центрі пам'яті мозку.
І тобі здається, що ти переживав усе це раніше.
Розумієш, про що я?
Знаєш це відчуття?
Ми були тут раніше?
Знали одне одного?
Ти мене не знаєш.
Я знаю, що ти почуваєшся не на своєму місці.
Відокремленою.
Ніби твоє життя тобі не належить.
Я знаю, що щоночі ти прокидаєшся від болісного сну, якого навіть не бачила.
ЛЮСІ
МІСІС ЛЮСІ СТІВЕНС СІКАМОР-ДРАЙВ, 7, ХАКРІДЖ, VA33 3DH
Боже!
Ти мене налякав.
Що ти тут робиш?
-Айзеку? -Що ти робиш унизу?
-Усе добре, любий? -Усе добре, любий?
Ходімо назад до ліжка.
Засинай.
І як часто таке трапляється?
Раз чи двічі на місяць.
Тобто ще до переїзду?
Саме так.
Лунатизм дійсно часте явище у дітей Айзекового віку.
Ні, вибачте.
Це не лунатизм.
Це щось інше.
Ви живете удвох?
Так.
Він досі бачиться з батьком?
Більше ні.
А як він відреагував, коли ви сказали, що розлучаєтеся з чоловіком?
Ніяк.
Айзеку, будь ласка, підійди і сядь поруч з мамою.
Дякую.
Як ти сьогодні почуваєшся?
Айзеку, лікарка Бенет поставила тобі питання, любий.
Айзеку, ти пам'ятаєш, як прокинувся минулої ночі,
спустився сходами?
А пам'ятаєш, чому ти це зробив?
Мередіт плакала.
Іноді Айзек уявляє щось. Людей.
Це ж часто трапляється, так, уявні друзі?
Це правда, Айзеку? Мередіт — твоя подруга?
Вона мене не чує.
Вона з нами з моменту переїзду. Але вона не перша, правда?
У нас були Барні, Стефані. А одного разу був навіть Алехандро.
А як справи у школі?
Добре. Тобто у нього все добре.
Проблеми з поведінкою?
Він завжди такий спокійний?
Він ніколи не плаче.
Ніколи не сміється, ніколи не сердиться, просто…
…не повинен тут бути.
Що ти кажеш, Айзеку?
Я не повинен тут бути.
Не хвилюйся, ми підемо до школи одразу після лікарки Бенет.
-Краще Рубі. -Рубі.
Ще у вашій родині був випадок шизофренії.
Перепрошую?
Ваша мати.
Лікар Харпер виключив шизофренію.
А ваш батько,
чи є якісь проблеми з того боку родини?
Мені про це невідомо. Він помер, коли я була малою.
Аневризма мозку.
Це не шизофренія.
Це не аутизм.
Тут нема простої відповіді, повірте.
Правду кажучи, ви вже сьомий лікар.
Сподіваюся, число сім щасливе.
Зроблю, що зможу.
…смердить сечею.
Я була в душі, а тобі смердить.
Я й досі відчуваю тут цей запах. Тобі варто дати мені спокій.
Люсі?
Ні, я розумію. Проте, Карен, справа в тому, що ми перевантажені.
А Марк? Коли він востаннє ходив з візитами?
Марк?
Марк не чіпає готівку, бо читав, що на ній вагінальні бактерії.
І він про це написав, я отримала мейл від нього.
Пісяє в ліжко?
Так.
Мама не міняє постіль. Це огидно.
-Роб був з тобою? -Ні, ясно, що ні.
Роб має піти наступного разу.
Це може бути жорстоке поводження, його слід виключити.
Ні, Люсі, справа не в жорстокості…
Ні, у ній.
-Ні, я про те, що… -Це робота, Карен.
Так?
Він тут.
Містере Фішер, мене звати Люсі Стівенс.
-З Робом ви вже знайомі. -Так.
Ми з Робом працюємо над вашою справою.
Як ви знаєте, він кілька разів був у вас удома.
Ні.
-Ви про це не знали? -Ні, нічого не знав.
З усією повагою, ситуація прояснилася.
Про що ви? Бо мені є чим зайнятися.
У нас є кілька поліцейських звітів про насильницькі напади.
Деякі з них старі.
Ви вийшли під заставу за останнім звинуваченням.
Так.
Хлоя каже нам, що ви напали на неї
і загрожували безпеці вашої дочки.
Ні. Вона так каже, та це неправда, я цього не робив.
-Не робили… -Я не загроза для Тіллі.
Ясно?
Я б їй не нашкодив, це маячня!
Вона вигадує.
Але напад був,
містере Фішер.
Вона штовхнула мене перша, а я її.
Ви знаєте,
що вам зараз не дозволено контактувати з вашою сім'єю?
Гаразд.
Три дні тому ви підійшли до Хлої біля школи, де вчиться ваша дочка.
-Вона несла вашого сина… -Він не мій.
Слухайте, вона не забере її в мене, ясно?
Це моя дочка.
Я люблю її, і я їй не зашкоджу.
Я хочу, щоб ви зрозуміли мене, містере Фішер,
якщо стануться ще якісь інциденти,
нам доведеться розглянути заходи для захисту дітей.
Це зрозуміло?
Оце і все?
Це дуже серйозно, Шейне.
Так.
-Якщо ви підійдете до них… -Так, дійшло.
Ти в нормі, Люсі?
Так.
Завжди приємно бачити нові обличчя.
Жертва — містер Гарольд Слейд.
Трохи за 50.
Три ножові.
-Зброя? -Ні, поки не знайшли.
-Де він? -В офісі нагорі.
Дружина повернулася, знайшла його близько 4:00.
-Звідки прийшла? -Книжковий клуб.
Алібі міцне.
Як там усе виглядає?
Багато бризок.
Що ж, покінчімо з цим.
ГАРОЛЬД СЛЕЙД
-Повтори. -Сусідів не було.
Вхідні двері відчинені.
Убивця вдало обрав момент. Можливо, знав жертву.
-Принаймні знав розклад. -Дружина каже, його любили.
Волонтерив у Сент-Джонсі, керував клубом веслярів.
Стовп суспільства.
ХХХДОРОСЛАГРА — ПОПЕРЕДЖЕННЯ цей сайт тільки для дорослих — УВІЙТИ
Так і було?
Так, а ще ми знайшли кілька журналів у шухляді.
Нічого протизаконного.
Трохи грубості, як-от бондаж, садо-мазо.
-Хочеш вийти? -Ні.
Вони поселять нас десь поруч.
Бозна-де.
Звісно, цієї ночі ми маємо біситися через «Кінгз».
Дивна година для феєрверків.
Друзяко, ти в нормі?
Вибач, я… Відчуття, ніби наполовину пам'ятаєш щось.
Має полегшати.
Знаєш, кров…
Переважно людям спочатку важко, та потім вони звикають.
Я не критикую, просто кажу,
ти мій єдиний знайомий інспектор, якого досі нудить.
-Мене не нудить. -Не варто соромитися.
Усі ми чогось боїмося.
Моя Бела хтозна-чому боїться сиру, хоч вір, хоч ні.
Це не хтозна-чому.
Кров — це смерть, ми маємо відчувати дискомфорт.
Можеш заперечувати, та дивно не боятися.
Бійся. Тільки це тобі не дуже допоможе.
Коли твоя робота — дивитися на зарізаних.
-Будеш блювати? -Я в нормі.
-Яка причина? -Образа.
Борги. Невдала крадіжка зі зломом.
Ні, я про тебе.
Чому саме ця робота, якщо ти так реагуєш?
Хтось має її робити.
Що ти бачиш, коли дивишся на мене?
Убивцю? Монстра?
Навіщо ти прийшла?
Ти сказав, що говоритимеш тільки зі мною.
І ти прийшла?
-Ти не мусила. -Їм потрібні відповіді.
Не потрібні. Їм потрібні докази, зізнання…
Закрити справу, забути про все.
Ти думаєш, я не хочу забути?
Знаю, що хочеш.
Та не зможеш.
Котра година?
Досі сняться кошмари?
Я ж просила не ночувати тут.
Ти говорила уві сні.
Щось про феєрверки.
Феєрверки?
-Дати тобі дещо? -Ні.
-Нумо спати. -Гаразд.
Добраніч.
Майку.
Обіймеш мене?
Так.
Знаю, це дивно, та я правда сумую за цим.
Хочу прокидатися і обіймати тебе, щоб приспати.
Слухай, я хочу, щоб ти пішов до того, як він прокинеться.
Не хочу, щоб він думав, що ти повернувся, якщо це не так.
Звісно.
Хіба що хочеш його побачити.
Майку?
У мене зустріч дуже рано.
Мені жарко.
Я міняю прізвище на дівоче.
Вирішила, що вже час.
Поговоримо про це?
Ні.
Мамо?
Елен була сьогодні?
Хто?
Ну, Елен.
Вона тобі з усім допомагає, так?
Вона була?
Приходила вранці.
-Принесла чайні пакетики? -Так, так, так.
Вона добре їх сховала.
Агов! Агов!
Усе гаразд. Усе гаразд. Усе гаразд.
Він поїсть пташок.
Пішов ти!
Там нічого немає.
Та ж він приходить і йде.
Бридкий малий покруч.
Бридкий.
Злостива манда!
Усе гаразд.
Ти в порядку.
Елен.
Це Люсі.
Люсі.
Елен мені більше до душі.
Як щодо гарної чашечки чаю?
Прояснимо, ви кажете, що її припаркували навпроти будинку жертви.
Два тижні там! Рада обклеїла її штрафами.
Я сказав їм: «Навіщо ці штрафи, ми хочемо, щоб її відбуксували».
Днями мусив паркуватися на перехресті.
А я не зобов'язаний! Ще й з моїм коліном.
Шкода чути це, містере Бел.
Що це була за машина?
Червона. «Нісан» якийсь.
Обшарпана до всрачки.
Уся у вм'ятинах.
«Нісан Щось Там»? Не помітили модель?
Джоан її сфотографувала, я запитаю.
Джоан!
Вона збіса глуха.
Ну, не зовсім глуха.
Їй потрібен слуховий апарат, а вона й чути не хоче.
Вона, трясця, чути не хоче.
Джоан!
-Думаю, вона вийшла. -Ні, ні, ні.
Сидіть, містере Бел, я піду.
Ванет!
Перепрошую?
Назва моделі. «Нісан Ванет».
Червоний «Нісан Ванет»? Ви певні?
Так, здоровенна штука з бампером.
Ну, зараз же її тут немає, правильно?
Ні, немає.
Друже!
Геть з дороги, бовдуре.
Ніхто не бачив, як це сталося.
-Він каже, це випадковість. -Тоді так і є, він не бреше.
-Айзек не в біді, місіс Стівенс. -Чемберс.
Стівенс — прізвище за чоловіком.
Чемберс. Перепрошую.
Попрошу адміністратора оновити дані.
Тоді я оплачу збитки.
Йдеться не про це.
Один з рюкзаків належить хлопцю, що чіплявся до Айзека.
-Що за хлопець? -Його покарали.
Ми серйозно ставимося до булінгу. Навіть якщо це піддражнювання.
Що за піддражнювання?
Обзивання, дурощі.
Він знає, що так не можна, і вибачився.
Як його звати?
Арчі.
Арчі?
І що Арчі зробив тобі? Він обзивався?
Ти засмутився?
Тому ти напісяв на його рюкзак?
Вони пересунули туалети.
Ні. Ні, любий, не пересунули.
Айзек добре знає, де знаходяться туалети.
Правда, Айзеку?
Уперед, вибачся.
Вибачте.
Ми заплатимо за рюкзаки.
Айзек.
Що ти робиш?
Повертайся в ліжко.
Айзеку.
У ліжко.
Заплющ очі.
Заплющ очі!
МЕРЕДІТ АВТОР АЙЗЕК
Айзеку?
Трясця.
Айзеку?
Вибач, любий.
Мамі шкода, що кричала на тебе.
Ходи, обійми мене.
Хто цей чоловік?
Що, любий?
Хто цей чоловік?
Який чоловік?
Який чоловік, любий?
Він уже пішов.
Мама подбає, щоб тобі стало краще.
Обіцяю.
Засинай.
Хлоя Фішер?
Так.
Я Люсі Чемберс зі служби у справах дітей.
Можна зайти?
Як ви знаєте, ми говорили з вашим чоловіком, щоб почути його версію.
Дуже дякую.
Хочу прояснити:
ви якось контактували після інциденту в школі?
-Він був тут уранці. -У цьому домі?
Сказав, хоче побачити Тіллі.
-Ви його впустили? -Ні.
І що він тоді зробив?
Розсердився.
Кричав, лаявся.
Казав, що уб'є себе.
Я сказала: «Не кажи такого, коли поруч Тіллі».
Я не витримала.
Люди дивилися.
Сказала, якщо не піде, я викличу поліцію.
І він пішов?
Хлоє, ви зателефонували в поліцію?
Ми ж чітко домовилися,
що Шейн не повинен контактувати з вами чи Тіллі.
Якщо він це зробить,
ми застосуємо засоби для захисту дітей.
Якщо він знову з'явиться, я хочу, щоб ви…
Я перша його штовхнула.
Біля школи, це я почала.
Не пускайте його в цей дім.
Хлоє, пообіцяйте мені це.
Ми можемо знайти вам безпечне місце.
Ми не поїдемо!
Я дам вам номер свого мобільного.
І якщо ви хвилюватиметеся, будь ласка, телефонуйте мені.
Удень чи вночі, байдуже.
Я серйозно, удень чи вночі.
Так, так.
Гаразд.
Бувай, Тіллі.
Бувай.
Агов.
Дякую.
Бога ради!
Це всі «Нісани Ванет», зареєстровані в окрузі.
Хотів би я повернутися в місто.
Як тут можна працювати?
Ну ж бо.
Я думав, що ви, молодняк, на «ти» з комп'ютерами.
-Мені 35. -Правда?
У тебе молоде обличчя.
Гарна в тебе заставка.
-Ведмедик Джони Тейлора. -Я знаю.
ПОЛІЦІЯ ВВАЖАЄ ЙОГО ЖИВИМ
МІРАНДА ТЕЙЛОР: «Я НІКОЛИ НЕ ПЕРЕСТАНУ ШУКАТИ»
Ми всі пам'ятаємо малого Хортона.
День, коли його знайшли, став початком кінця.
Хобсон. Ведмедика звали Хобсон.
Так.
Точно, Хобсон.
Але ж це було ще до тебе, правда?
Я читав її блог, Міранди Тейлор.
Вона досі там постить.
Я з нею не зустрічався. Проте знаю тих, хто зустрічався.
Схоже, не найприємніша жінка.
Вона втратила сина. Ти б був приємним?
Так, але нас звинувачувати було не варто.
Уся ця маячня про приховування доказів від преси.
Це ми винні, що не знайшли його, так.
-Може, так і є. -Друже.
Ця справа зруйнувала три кар'єри.
Хороших людей.
Цю дитину ніколи не знайдуть. Це був глухий кут.
Так і було. У тому й річ.
Наскрізного руху і проїзду в місто нема.
Ця дорога вела до п'яти будинків, а ця машина не належала нікому з них.
А за годину таємнича машина знову є,
поруч з трасою М3, де знайшли ведмедика.
А тепер скажи мені, Ніку, чи це не червоний «Нісан Ванет»?
Вибачте, якщо вам здасться, що я топчуся на місці,
та я сама хотіла перевірити деякі спостереження лікаря Харпера.
І, якщо чесно,
ці нотатки не дуже мені зрозумілі.
Айзек не дуже зрозумілий усім.
-Що там за інцидент у школі? -Такого раніше не було.
Він не мстивий, ні.
Є ще якісь зміни у поведінці?
Як його безсоння?
Стало частішим, схоже.
Він знову ходив минулої ночі.
Це було до того, як ви лягли спати?
Ні.
Я прокинулася.
Я завжди прокидаюся, не сплю міцно.
О котрій годині це було?
3:33.
Завжди той самий час, о пів на четверту…
Ні. Це… Перепрошую, ні, це…
Так, це дивно, але не о пів на четверту.
А о 3:33.
Один і той самий час щоночі.
Я прокидаюся, розплющую очі, дивлюся на годинник, а там 3:33.
Не 3:32, не 3:34.
Напевно, у вас унікальний циркадний ритм.
Ви пробували лягати в інший час?
Я пробувала все, повірте.
Так було все моє життя.
Це може бути пов'язане з генетикою?
Ви страждали колись на галюцинації чи зміни настрою?
Я…
У мене іноді буває дежавю.
Та воно… Несправжнє.
Тобто це не спогади. Це ніби я щось не так запам'ятала.
Боже, говорю як божевільна.
Ні, це не так. Повірте. Я чула божевільних.
Люсі, якщо вам потрібно з кимось поговорити…
Ні! Ні, я… Ні, вибачте, не слід було нічого казати.
Я в нормі.
Просто допоможіть Айзеку.
Прошу, за себе я не хвилююся.
Ви не здаєтеся схвильованою, Люсі,
ви здаєтеся наляканою.
Я подивилася.
3:33.
-Знаєте, як це називають? -Як?
Айзеку, час іти додому, любий.
Вибачте.
Айзеку.
Дякую тобі, що прийшов сьогодні на зустріч.
Ти ще прийдеш?
До наступного вівторка у той самий час.
Чудово.
Ходімо.
Турбота про себе це не егоїзм, Люсі.
Пам'ятайте про це.
Попрощайся, Айзеку.
До побачення.
Година диявола.
Це називають годиною диявола.
Мамі треба попрацювати, коли будемо вдома, тож сьогодні без вечері.
Тебе влаштовує?
Або…
Пообіцяй не радіти аж занадто, бо я знаю, що ти любиш,
але як щодо…
Риби з картоплею!
О, так
Риба з картоплею і горошком! Оце діло!
Бачиш, про це я й казала.
Ти радієш аж занадто, тож тобі варто заспокоїтися.
Айзеку, ти мені тільки-но усміхнувся?
Обережно, мавпо.
Мер, іди в дім, допоможи мамі.
-Вона тільки-но вискочила перед машиною. -Що?
Ваша донька вибігла на дорогу.
Гей, це правда?
Вискочила перед машиною цієї леді?
Що я тобі казав? Подивися на мене. Що ми казали про дорогу?
-Вона не для ігор. -Вона не для ігор.
Що буде, якщо тебе зіб'є машина?
-Я розлечуся на шматки. -Так, на шматки.
Тепер вибачся перед леді.
-Мені шкода. -Так, Мередіт Ворен.
Іди в дім.
Мередіт, іди.
Мередіт.
Гарне ім'я.
Мамо?
Мені наснився поганий сон.
І мені.
Усе гаразд. Мама тут.
Мама поруч, Люсі.
Мама нікуди не йде.
Погані сни не можуть зашкодити.
Зараз не можуть.
Тримай! Чашка смачного чаю.
Я хочу цукру.
Він з цукром. Я поклала дві ложки.
Я не відчуваю.
Хочеш пограти в гру? Можу принести карти.
Тут немає карт. Вона їх украла.
Думає, я не знаю.
Може, я пошукаю, впевнена, я їх знайду.
Усе не на тих місцях.
Усе має бути не так.
Агов!
Усе… Усе має бути інакше.
Усе гаразд, мамо.
Зіграємо в крибедж? Пам'ятаєш, як грати?
Ми грали в цю гру у світлі свічок.
Коли вимикали світло. Пам'ятаєш?
Мамо?
Може, іншим разом.
Люсі.
Ти прийшла мене провідати.
Звісно, прийшла. Як і завжди.
Ти справжня?
Так, справжня.
Я не можу зігрітися.
Мені холодно.
Чому завжди так холодно?
Мовчи. Мовчи! Мовчи!
Ось.
Тримай. Усе гаразд.
Стисни.
Це справжнє.
Ти справжня.
Усе гаразд.
Люсі.
Усе добре.
Я нікуди не йду.
Усе буде добре.
Тут мало хто їздить.
Є тільки ферма на пагорбі і кілька будинків.
Один порожній.
Номер підходить. Його підтвердили.
Як далеко звідси ця ферма?
-За два кілометри. -Добре.
З'ясуй, що там чули.
Дещо вже спакували.
Старий ноутбук без вінчестера. Мобільник без сім-карти.
Підзарядка і це.
Покажіть вундеркінду. Ділане.
Відеореєстратор.
Припаркувався під правильним кутом і мав цілодобовий стрім.
Так він вивчив розпорядок Слейда.
Не наближаючись.
То він розумний паскудник.
Може, ні.
Він на цьому попоїздив.
Міг піти шукати допомогу.
Або іншу машину.
Тут не так багато варіантів.
Думаю, час нам стукати в двері.
Можемо почати з тих, які можна відкрити цим.
Знайди найдешевший готель в околиці.
Він не примхливий.
-Думаєш, він туди повернеться? -Без ключа — ні.
Та хтось дав йому ключ.
А це значить, його обличчя бачили.
-Майку. -Привіт.
Я просто був поруч.
-Так, та час невдалий, я працюю. -Що? Зараз 9:30.
І я працюю.
Гаразд.
Ти в нормі?
Втомилася.
Можемо поговорити?
Я не хочу говорити.
Гаразд.
Я не сказала, щоб ти ішов.
-Отак. -Що отак?
Ми займаємося сексом, бо ти любиш мене чи любиш секс?
Вибач.
Алло.
Ви казали, я можу телефонувати будь-коли.
-Хлоє… -Відчини!
-Я біля дверей. -Гаразд.
-Хлоє! -Так.
Ви викликали поліцію?
-Хлоє, відчини ці трахані двері! -Ні.
Не хочу псувати йому життя.
Хлоє, слухайте мене, треба викликати поліцію.
-Це небезпечно. -Він пив.
-Хлоє, слухайте! -Не завжди так погано.
Ви його боїтеся, інакше ви б не телефонували.
Хлоє?
Кохаю тебе.
Хлоє?
Відчини двері.
Я дурепа.
-Ні, не дурепа. Ні. -Не слід було телефонувати.
Хлоє, прошу.
Хто це?
Люсі?
Лишайся з Айзеком.
Що? Чекай. Я…
Просто лишайся тут.
БРАЙТСАЙДСЬКІ БУДИНОЧКИ
Він приходить і йде. Іноді не бачу його місяцями.
-Відколи він тут живе? -Він не живе.
Буває іноді.
У нього тут будиночок років 9 чи 10.
-Вас це не дивує? -Він платить готівкою.
За рік наперед.
Як на мене, може лишатися, скільки хоче.
Справедливо.
Думаю, ви питали його ім'я?
Спитала, а він не відповів.
Як я сказала, готівка.
І не схоже, щоб йому приходило багато пошти.
Як він виглядав?
Серйозний, обшарпаний,
50 чи 60 років… Але худий такий.
Сиве волосся.
Говорив з акцентом.
-Який саме акцент? -Ірландський.
-Шотландський? -Ніби є різниця?
Коли ви його востаннє бачили?
Два, три місяці тому. Треба перевірити.
І…
Так, відео перезаписується.
Покажете його будинок?
Якщо покажете мені ордер.
Прошу, місіс Джонс, це дуже важливо.
У моїх гостей є право на приватність.
Не те щоб ви про це чули.
Завжди нас знімаєте, відстежуєте наші дзвінки,
дивитеся, що ми робимо в інтернеті.
А ви багато бридоти робите в інтернеті, місіс Джонс?
Я б хотіла, щоб ви пішли звідси, зараз.
Якої породи цей собака?
Він у нормі. Це Спад.
Я не питав його ім'я. Питав породу.
-Нагадує пітбультер'єра. -Що з того?
Заборонена порода.
Перепрошую, певен, ви в курсі.
І певен, що можете показати нам дозвіл на утримання.
А зараз
покажіть нам кімнату,
або можемо посидіти і поговорити ще трохи про Спада.
Може, заберемо його згідно з 19 розділом Акту про кримінальні докази.
Як хочете.
Ти в нормі, Ділане?
Цілком.
Напевно, краще мені зайти першим?
Так.
А є ключ від цього замка?
Його не має тут бути.
Дозвольте.
Ти ж не знав, що я так можу, правда?
ХОБСОН — ДЕЙВ РІГБІ
4 ЖОВТНЯ 23.00 УБИВСТВА БІЛЯ МІЛФІДА
Відчуваєш зараз?
Дисонанс.
Як щось, чого не мало бути.
Щось змінилося.
Порівняно з чим?
Це сьогодні.
Ділане?
-Пам'ятаєш цю розмову? -Звідки?
Може, наснилася тобі.
Може, вона десь там.
У підсвідомості.
Пані й панове, відійдіть, будь ласка. Відійдіть.
Відповіси на моє питання? Воно може здатися дивним.
Що найгірше з того, що ти переживала?
Це.
Усе це.
Ти.
Мені шкода, Люсі.
Мені шкода, та ти пережила значно гірше, ніж я.
Просто поки про це не знаєш.
ДЕ ЛЮСІ ЧЕМБЕРС
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Креативний директор Марія Цехмейструк