Episoden omhandler følsomme saker, inkludert selvmord og selvmordstemaer.
Seeren bes utvise skjønn.
Déjà vu.
De sier at det er som en kortslutning i hjernen.
Det føles som et øyeblikk spilles av i minnesenteret.
Får deg til å føle at du har opplevd alt dette før.
Vet du hva jeg snakker om?
Den følelsen?
Har vi vært her før?
Kjenner vi hverandre?
Du kjenner ikke meg.
Jeg vet at du føler deg malplassert.
Løsreven.
Som om livet ditt ikke er ditt eget.
Jeg vet at du våkner hver natt av en vond drøm du aldri har hatt.
Herregud!
Du skremte meg.
Hva gjør du her nede?
-Isaac? -Hva gjør du her nede?
-Går det bra, vennen? -Går det bra, vennen?
La oss få deg i seng igjen.
Legg deg til å sove.
Hvor ofte skjer dette?
En gang eller to i måneden.
Før flyttingen, altså?
Ja.
Søvngjengeri er ganske vanlig hos barn på Isaacs alder.
Nei, beklager.
Det er ikke søvngjengeri.
Det er annerledes.
Er det bare dere to hjemme?
Ja.
Treffer han faren sin enda?
Ikke nå lenger.
Hvordan reagerte han da du sa at du og mannen din skulle separeres?
Han gjorde ikke det.
Isaac, vil du komme og sitte hos mamma?
Takk.
Hvordan føler du deg i dag?
Isaac. Dr. Bennett spurte deg om noe, vennen.
Isaac, husker du at du våknet i natt
og gikk ned?
Husker du hvorfor du gjorde det?
Meredith gråt.
Isaac forestiller seg ting av og til. Folk.
Det er ganske vanlig, ikke sant? Fantasivenner?
Stemmer det, Isaac? Er Meredith vennen din?
Hun hører meg ikke.
Hun har vært med oss siden vi flyttet. Men hun er ikke den første.
Vi har hatt Barney og Stephanie. Til og med en Alejandro en gang.
Går det bra på skolen?
Ja. Altså, han gjør det bra.
Ingen atferdsvansker?
Er han alltid så rolig?
Han gråter aldri.
Han ler aldri eller blir sint. Han bare...
...skal ikke være her.
Sa du noe, Isaac?
Jeg skal ikke være her.
Det er greit. Vi drar på skolen når vi er ferdige med dr. Bennett.
-Si Ruby. -Ruby.
Og dere har schizofreni i familien.
Unnskyld?
Moren din.
Dr. Harper utelukket schizofreni.
Hva med faren din?
Er det problemer på den siden av familien?
Ikke det jeg vet. Han døde da jeg var liten.
Det var et hjerneaneurisme.
Det er ikke schizofreni
eller autisme.
Det finnes ikke noe lett svar.
Du er faktisk lege nummer sju.
Lykketallet sju, håper jeg.
Skal gjøre mitt beste.
...stinker urin.
Jeg dusjet, men det henger i.
Jeg kjenner lukten her nå. Du må være litt grei.
Luce?
Jeg forstår. Saken er at vi er underbemannet som det er, Karen.
Hva med Mark? Når dro han på hjemmebesøk sist?
Mark?
Mark bruker ikke kontanter fordi han leste at de er fulle av vaginalbakterier.
Han skrev faktisk det. Jeg har det i en e-post.
Sengevæting?
Ja.
Moren bytter ikke sengetøy. Det er avskyelig.
-Var Rob med deg? -Så klart ikke.
Rob burde bli med neste gang.
Kan være et tegn på mishandling. Vi må utelukke det.
Nei, Luce. Det er ikke mishandling.
Jo.
-Nei. Det jeg mener... -Sånn er jobben.
Ja?
Han er her.
Mr. Fisher, jeg heter Lucy Stevens.
-Du har møtt Rob allerede. -Ja.
Rob og jeg har jobbet med saken din.
Som du vet, var han på besøk hjemme hos deg flere ganger.
Nei.
-Visste du ikke det? -Nei. Vet ikke noe om det.
Situasjonen har blitt gjort ganske klar.
Hva gjelder dette? Jeg er opptatt.
Vi har flere politirapporter om voldelige overfall.
Noen er gamle.
Du er ute mot kausjon for den nyeste siktelsen.
Ja.
Chloe sier at du overfalt henne
og truet datteren din.
Nei. Hun sier det, men det er løgn. Jeg gjorde det ikke.
-Du truet ikke... -Jeg truet ikke Tilly.
Greit?
Hadde ikke gjort henne noe. Det er pisspreik.
Hun finner på det.
Men det var et overfall...
...Mr. Fisher.
Hun dyttet meg. Jeg dyttet tilbake.
Vet du
at du ikke har lov til å ha kontakt med familien din?
Greit.
For tre dager siden kontaktet du Chloe utenfor skolen til datteren din.
-Hun bar sønnen din... -Han er ikke min.
Hun får ikke ta henne fra meg.
Hun er datteren min.
Jeg er glad i henne. Jeg gjør henne ikke noe.
Jeg vil være helt tydelig, Mr. Fisher.
Om det skjer noe mer,
må vi vurdere tiltak for å beskytte barnet.
Forstår du det?
Var det alt?
Dette er alvorlig, Shane.
Ja.
-Om du kontakter familien din... -Jeg skjønner.
Går det bra, Luce?
Ja.
Det er alltid fint å møte nye mennesker.
Offeret heter Harold Slade.
Tidlig i 50-årene.
Stukket tre ganger.
-Våpen? -Nei, ikke enda.
-Hvor er han? -Kontoret ovenpå.
Kona kom hjem og fant ham rundt fire.
-Hjem fra hvor? -Lesekrets.
Alibiet holder.
Hvordan ser det ut der oppe?
Mye sprut.
La oss få det overstått.
-Kan du gjenta? -Naboen var ute.
Det var ikke låst.
Morderen valgte rett øyeblikk. Kjente sikkert offeret.
-Rutinen hans iallfall. -Kona sa han var godt likt.
Jobbet frivillig på St. Johns og drev roklubben.
En ildsjel.
ADVARSEL - NETTSTED KUN FOR VOKSNE
Jaså?
Ja, og vi fant noen blader i skuffen også.
Ikke noe ulovlig.
Litt røft. Bondage, sadomasochisme.
-Vil du gå ut? -Nei.
De gir oss rom i nærheten.
Gud vet hvor.
Vi burde drikke oss fulle på Kings i kveld.
Rart tidspunkt for fyrverkeri.
Går det bra?
Beklager, jeg... Du vet når du husker noe halvveis?
Det skal liksom bli lettere.
Blodet, vet du.
De fleste synes det er vanskelig først, men blir vant til det.
Jeg kritiserer ikke. Jeg sier det bare.
Du er den eneste jeg kjenner som fortsatt blir uvel.
-Jeg er ikke uvel. -Det er ingen skam.
Alle er redd for noe.
Bella er irrasjonelt redd for ost, tro det eller ei.
Det er ikke irrasjonelt.
Blod betyr død. Det skal gjøre oss ubekvemme.
Man kan si det er irrasjonelt å ikke bli det.
Man kan det. Det hjelper ikke så mye.
Ikke når jobben din innebærer å stirre på drapsofre.
-Må du kaste opp? -Det går bra.
-Hvorfor gjøre dette? -Nag.
Gjeld. Innbrudd som gikk skeis.
Nei. Du, mener jeg.
Hvorfor ha denne jobben med tanke på hvordan du er?
Noen må det.
Hva ser du når du ser på meg?
En morder? Et monster?
Hvorfor kom du hit?
Du sa du ikke ville snakke med andre.
Og du kom?
-Du måtte ikke. -De vil ha svar.
Nei. De vil ha bevis, tilståelser.
Avslutte saken, glemme alt om den.
Tror du ikke jeg vil glemme det?
Jeg vet at du vil det.
Men det gjør du ikke.
Hva er klokka?
Har du fortsatt mareritt?
Jeg ba deg ikke ligge over.
Du snakket i søvne.
Noe om fyrverkeri.
Fyrverkeri?
-Vil du ha noe? -Nei.
-Nå sover vi. -Greit.
Drøm søtt.
Mike.
Kan du holde rundt meg?
Ja.
Jeg vet det er rart, men jeg savner faktisk denne tiden.
Jeg savner å våkne og klemme deg mens du sovner igjen.
Du må dra før han våkner.
Jeg vil ikke at han skal tro at du er tilbake om du ikke er det.
Ja vel.
Med mindre du vil treffe ham.
Mike?
Jeg skal på et tidlig møte.
Du gjør meg for varm.
Jeg skal skifte navn.
Jeg tenkte det var på tide.
Kan vi snakke om det?
Nei.
Mamma?
Har Ellen vært her?
Hvem?
Du vet. Ellen.
Hun hjelper deg, ikke sant?
Har hun vært her?
Hun var her i morges.
-Tok hun med teposer? -Ja.
Hun har gjemt dem godt.
Hei!
Det går bra.
Han spiser fuglene.
Dra til helvete!
Det er ikke noe der.
Han kommer og går.
Fæl liten jævel.
Fæl.
Ondskapsfulle jævel!
Det går bra.
Det går fint.
Ellen.
Det er Lucy.
Lucy.
Jeg foretrekker Ellen.
Kom, så skal du få en god kopp te.
Så du sier at den sto parkert tvers over gata fra offerets hus.
Den var der i to uker. Den var full av bøter.
Jeg sa: "Det nytter ikke å gi bøter. Vi vil ha den tauet bort."
Forleden dag måtte jeg parkere i svingen.
Jeg burde ikke måtte gjøre det med kneet mitt.
Det var leit, Mr. Bell.
Hva slags bil var det?
Rød. Nissan et eller annet.
Oppskrapt som bare faen.
Bulker overalt.
Nissan et eller annet? Så du ikke modellen?
Joan tok bilde av den. Jeg spør henne.
Joan!
Hun er faen meg døv.
Tja, ikke skikkelig døv.
Hun trenger høreapparat, men hun nekter å høre etter.
Hun kan ikke det, kan hun vel?
Joan!
-Hun er sikkert ute. -Nei.
Bare bli der, Mr. Bell. Jeg kan gå.
Vanette.
Unnskyld?
Det er det den heter. Nissan Vanette.
En rød Nissan Vanette? Er du helt sikker?
Ja. Stor greie med kufanger.
Man ser ikke slike så ofte lenger, hva?
Nei.
Du.
Ikke gå i veien, din tosk.
Ingen av oss så det.
-Han sa det var et uhell. -Da var det det. Han lyver ikke.
-Isaac er ikke i trøbbel, Mrs. Stevens. -Chambers.
Stevens var eksmannens navn.
Chambers. Beklager.
Jeg ber administrasjonen om å oppdatere det.
Jeg kan betale for skadene.
Det er ikke problemet.
En av sekkene tilhørte en gutt som ertet Isaac.
-Hvilken gutt? -Han får straff.
Vi tar mobbing på alvor. Selv om det bare er litt erting.
Definer erting.
Si stygge ting, tøysing.
Han vet at det var galt, og han sa unnskyld.
Si navnet hans.
Archie.
Archie?
Hva gjør Archie mot deg? Sier han stygge ting?
Blir du lei deg?
Var det derfor du tisset på sekken hans?
De flyttet toalettet.
Nei, det gjorde de ikke, vennen.
Isaac vet godt hvor toalettet er.
Ikke sant, Isaac?
Kom igjen. Si unnskyld.
Unnskyld.
Vi betaler for sekkene.
Isaac.
Hva gjør du?
Gå og legg deg igjen.
Isaac.
Gå og legg deg.
Lukk øynene.
Lukk øynene!
MEREDITH LAGET AV ISAAC
Isaac?
Faen.
Isaac?
Unnskyld, vennen.
Mamma er lei seg for at hun kjeftet på deg.
Kom og gi meg en kos.
Hvem er den mannen?
Hva sa du, vennen?
Hvem er den mannen?
Hvilken mann?
Hvilken mann, vennen?
Han er borte nå.
Mamma skal gjøre deg bedre.
Jeg lover.
Sov.
Chloe Fisher?
Ja.
Lucy Chambers fra barnevernet.
Kan jeg få komme inn?
Som du vet, snakket vi med mannen din for å få hans versjon av historien.
Takk.
Så det er sagt:
Har dere hatt kontakt siden hendelsen på skolen?
-Han var her i morges. -Her i huset?
Han sa han ville treffe Tilly.
-Slapp du ham inn? -Nei.
Hva gjorde han da?
Han ble sint.
Ropte og bannet.
Sa han skulle ta livet av seg.
Jeg sa: "Ikke si det foran Tilly."
Jeg ville ikke ha noe av det.
Folk stirret.
Jeg sa at jeg skulle ringe politiet.
Gjorde du det?
Chloe? Ringte du politiet?
Vi gjorde det helt klart
at Shane ikke skulle ha kontakt med deg eller Tilly.
Bryter han vilkårene,
må vi ta grep for å beskytte barna.
Om han kommer hit igjen, vil jeg du skal...
Jeg dyttet ham først.
Utenfor skolen. Jeg startet det.
Ikke slipp ham inn i huset.
Jeg vil at du skal love.
Vi kan finne et trygt sted til dere.
Vi drar ikke.
Du skal få mobilnummeret mitt.
Om du er bekymret, vil jeg du skal ringe.
Samme hvilken tid på døgnet.
Jeg mener det. Samme hvilket tidspunkt.
Ja.
Greit.
Ha det, Tilly.
Ha det.
Du.
Takk.
Helvete, da.
Det er alle Nissan Vanetter som er registrert i fylket.
Skulle ønske vi var tilbake i byen.
Kom igjen.
Trodde ungdommen liksom skulle være flink med datamaskiner.
-Jeg er 35. -Å?
Du ser ung ut.
Liker skjermspareren.
-Jonah Taylors bamse. -Jeg vet det.
BRITISK POLITI TROR HAN LEVER
MIRANDA TAYLOR: "JEG SLUTTER ALDRI Å LETE"
Alle husker lille Horton enda.
Dagen da de fant ham, var begynnelsen på slutten.
Hobson. Bamsen het Hobson.
Ja.
Hobson, ja.
Det var litt før din tid, ikke sant?
Jeg leste bloggen til Miranda Taylor.
Hun oppdaterer den fortsatt.
Jeg har aldri møtt henne, men jeg kjenner folk som har det.
Ikke en særlig hyggelig dame visstnok.
Hun mistet sønnen. Hadde du vært hyggelig?
Nei, men hun trengte ikke å klandre oss.
Alt det tullet med å skjule bevis for pressen.
Vår feil at vi ikke fant ham. Kom igjen.
-Kanskje det var det. -Hør her.
Saken ødela tre karrierer.
Bra folk.
Gutten kom aldri til å bli funnet. Og det var en blindvei.
Ja, det var det. Det er poenget.
Ingen trafikk, ingen tilgang til byen.
Veien der førte til fem hus, og bilen tilhørte ikke noen av dem.
Én time senere dukker mysteriebilen opp igjen,
like ved M3, der de fant bamsen.
Si meg, Nick, er ikke det en rød Nissan Vanette?
Beklager om vi terper på gamle detaljer,
men jeg vil bekrefte noen av dr. Harpers observasjoner.
Og ærlig talt
gir ikke notatene så mye mening for meg.
Isaac gir ikke så mye mening for noen.
-Og hendelsen på skolen? -Det har aldri skjedd før.
Han er ikke hevngjerrig. Ikke sånn.
Noen andre endringer i oppførselen?
Hvordan går det med insomniaen?
Det skjer oftere, tror jeg.
Han gikk rundt igjen i natt.
Før du la deg?
Nei.
Jeg våknet.
Som alltid. Sover aldri hele natta.
Når var det?
03.33.
Alltid rundt den tiden. Halv fire...
Nei. Det er... Beklager, nei, det...
Det er rart. Det er ikke halv fire.
Det er 03.33.
Det er samme tidspunkt hver natt.
Jeg våkner, åpner øynene, ser på klokka, og den er 03.33.
Ikke 03.32, ikke 03.34.
Du må ha en unik døgnrytme.
Har du prøvd å variere sengetid?
Jeg har prøvd alt.
Jeg har hatt det hele livet.
Er det noen sjanse for at det kan være genetisk?
Har du lidd av hallusinasjoner eller humørsvingninger?
Jeg...
Jeg får déjà vu av og til.
Men det er ikke... Det er ikke virkelig.
Det er ikke et minne. Det er som å huske feil.
Herregud. Jeg høres gal ut.
Nei da. Tro meg, jeg har hørt galskap.
Lucy, om du trenger å snakke med noen...
Nei! Nei, jeg... Nei, beklager. Jeg burde ikke sagt noe.
Det går fint.
Bare hjelp Isaac.
Jeg er ikke bekymret for meg selv.
Du virker ikke bekymret, Lucy.
Du virker redd.
Jeg sjekket det.
03.33.
-Vet du hva de kaller det? -Hva da?
Isaac, det er på tide å dra hjem, vennen.
Beklager.
Isaac.
Takk for at du kom på besøk i dag.
Vil du komme igjen?
Jeg har deg neste tirsdag, samme tidspunkt.
Flott.
Kom igjen.
Det er ikke egoistisk å ta vare på seg selv.
Husk det.
Si ha det, Isaac.
Ha det.
Djeveltimen.
De kaller det djeveltimen.
Mamma må jobbe når vi kommer hjem, så ingen middag i kveld.
Det går vel greit?
Eller...
Lov meg at du ikke blir for oppspilt, for jeg vet hvordan du er,
men hva med...
Fish 'n' chips!
Ja da
Fish 'n' chips og ertestuing Nå snakker vi
Det er det jeg mener.
Du har blitt altfor oppspilt, og du må roe deg ned.
Isaac, smilte du nettopp til meg?
Pass opp...
Mer, gå inn og hjelp mamma.
-Hun løp nettopp foran bilen. -Hva?
Datteren din løp ut i veien.
Er det sant?
Løp du foran damens bil?
Hva har jeg sagt? Se på meg. Hva sa vi om veien?
-Den er ikke til å leke på. -Ikke til å leke på.
Hva skjer om du blir påkjørt?
-Splætt. -Splætt.
Be damen om unnskyldning.
-Unnskyld. -Greit, Meredith Warren.
Gå inn.
Meredith, inn.
Meredith.
Fint navn.
Mamma?
Jeg hadde mareritt.
Jeg også.
Det går bra. Mamma er her.
Mamma er her, Lucy.
Mamma skal ikke noe sted.
Mareritt kan ikke gjøre oss noe.
Kan ikke gjøre oss noe.
Vær så god. En god kopp te.
Jeg vil ha sukker.
Det er sukker i den. Jeg brukte to sukkerbiter.
Jeg kjenner ikke smaken.
Vil du spille noe? Jeg kan hente kortene.
Det er ikke kort her. Hun stjal dem.
Tror jeg ikke vet det.
Kanskje jeg skal lete. Jeg finner dem sikkert.
Alt er på feil sted.
Det skal ikke være sånn.
Du!
Det... Det skal være annerledes.
Det går bra, mamma.
Hva med et slag cribbage? Husker du hvordan det spilles?
Vi pleide å spille det med levende lys.
Når strømmen gikk. Husker du det?
Mamma?
Kanskje en annen gang.
Lucy.
Du kom på besøk igjen.
Så klart. Jeg er alltid her.
Er du virkelig?
Ja, jeg er virkelig.
Jeg får ikke varmen i meg.
Jeg fryser.
Hvorfor er det alltid så kaldt?
Hold kjeft!
Her.
Hold den. Sånn.
Klem den.
Den er virkelig.
Du er virkelig.
Sånn.
Lucy.
Det går bra.
Jeg skal ikke noe sted.
Det kommer til å ordne seg.
Ikke så mye trafikk her oppe.
Det er en gård oppe i åsen, og noen hus.
Et av dem står tomt.
Registreringen stemmer. De bekreftet det.
Hvor langt unna er gården?
-To-tre kilometer. -Greit.
Finn ut hva de vet.
De har tatt med litt av det alt.
Gammel laptop, ingen harddisk. Mobil uten SIM-kort.
Batteri med lang levetid og dette.
Vis vidunderbarnet det. Dhillon.
Dashbord-kamera.
Måtte bare parkere i riktig vinkel, så strømmer han 24 timer i døgnet.
Sånn kjente han Slades rutine.
Uten å komme for nær.
Så han er en slu jævel.
Kanskje ikke.
Han har kjørt med det en stund.
Kan ha bedt om hjelp.
Eller en ny bil.
Det er ikke mange alternativer her.
Vi må vel banke på noen dører.
Vi begynner med den som åpnes med denne.
Finn det billigste hotellet i området.
Han er nok ikke kresen.
-Tror du han kommer tilbake? -Ikke uten nøkkelen.
Men noen tok imot bestillingen.
Det betyr at noen har sett ham.
-Mike. -Hei.
Jeg gikk bare forbi.
-Det passer ikke. Jeg jobber. -Hva? Klokka er halv ti.
Og jeg jobber.
Greit.
Alt i orden?
Bare sliten.
Vi kan snakke.
Jeg vil ikke snakke.
Greit.
Jeg sa ikke at du måtte gå.
-Der har vi det. -Hva da?
Har vi sex fordi du elsker meg, eller fordi du elsker sex?
Beklager.
Hallo?
Du sa jeg kunne ringe når som helst.
-Chloe... -Åpne døra!
-Han er utenfor. -Greit.
-Chloe! -Greit.
Har du ringt politiet?
-Chloe, åpne den jævla døra! -Nei.
Jeg vil ikke gi ham problemer.
Chloe, hør på meg. Du må ringe politiet.
-Det er ikke trygt. -Han har drukket.
-Hør på meg! -Han er vanligvis ikke så ille.
Du er redd for ham. Ellers ville du ikke ha ringt.
Chloe?
Jeg elsker deg.
Chloe?
Åpne døra.
Jeg er dum.
-Nei, det er du ikke. -Jeg burde ikke ha ringt.
Chloe, vær så snill.
Hvem var det?
Lucy?
Bli hos Isaac.
Hva? Vent. Jeg...
Bare bli her.
Han kommer og går. Noen ganger ser jeg ham ikke på månedsvis.
-Hvor lenge har han vært her? -Han er ikke her.
Ikke så ofte.
Han har bodd i hytta i ni-ti år.
-Er ikke det rart? -Han betaler kontant.
Et år på forskudd.
For min del kan han bli så lenge han vil.
Greit nok.
Du ba ham vel om navnet?
Ba om et. Fikk det ikke.
Som jeg sa, betaler han kontant.
Det så ikke ut som han kom til å få mye post.
Hvordan så han ut?
Alvorlig, rufsete,
kanskje 50-60... Litt tynn.
Grått hår.
Snakket med aksent.
-Hva slags aksent? -Irsk.
-Skotsk? -Går ut på ett.
Når så du ham sist?
To-tre måneder siden. Jeg må sjekke.
Og...
Ja, det spiller over seg selv.
Kan du vise oss hytten hans?
Om dere har en ransakelsesordre.
Vær så snill, Mrs. Jones. Det er viktig.
Gjestene mine har rett til privatliv.
Ikke at dere vet mye om det.
Filmer oss hele tiden, sporer telefonsamtalene,
følger med på hva vi gjør på Internett.
Gjør du mye ekkelt på Internett, Mrs. Jones?
Nå vil jeg at dere skal gå.
Hva slags hunderase det?
Han er grei. Det er bare Spud.
Jeg spurte ikke om navnet, men om rasen.
-Ser ut som en pitbullterrier. -Og så da?
Den rasen er forbudt.
Det vet du sikkert.
Og du kan sikkert vise oss et fritaksbevis.
Nå ja.
Du kan vise oss rommet,
eller vi kan sette oss og snakke mer om Spud.
Kanskje beslaglegge ham under paragraf 19 av loven om politi og bevis.
Du velger.
Går det bra, Dhillon?
Ja.
Sikkert best om jeg går først, hva?
Ja.
Er det en nøkkel til låsen her?
Den skal ikke være der.
La meg.
Du visste ikke at jeg kunne gjøre det, hva?
4. OKT KL. 23.00 MILFIELD CLOSE-DRAPENE
Merker du det nå?
Dissonansen.
Som noe som ikke var meningen.
Noe har forandret seg.
Fra hva da?
Dette er i dag.
Dhillon?
-Husker du denne samtalen? -Hvordan kan jeg det?
Kanskje du drømte den.
Kanskje den er der et sted.
I bakhodet ditt.
Mine damer og herrer, kan dere holde dere unna?
Kan du svare på et spørsmål? Det høres kanskje rart ut.
Hva er det verste du har opplevd?
Dette.
Alt dette.
Deg.
Beklager, Lucy.
Beklager, men du har opplevd noe mye verre enn meg.
Du vet det bare ikke enda.
HVOR ER LUCY CHAMBERS
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso