Știam cine eram și ce aveam să devenim.
Splendide, adică magnifice, luminoase,
lucitoare, orbitoare, glorioase stele, gata să se aprindă.
Dar problema focului...
este că poate arde prea repede.
BASCHET PE RITM DE RAP
Cea mai mare moștenire împărtășită
e cea gravată în paginile inimilor noastre.
La scrierea poveștii noastre,
nu-și va aminti nimeni dacă am pierdut sau am învins,
ci doar că ne-am lăsat amprenta jucând.
Până la urmă, tot ce contează e cum suntem iubiți,
ce lăsăm în urmă, și cine va duce greutatea mai departe.
Cât mai vreți să continuați așa?
Am trecut de sferturi.
Acum, trebuie să vă concentrați doar la semifinale.
Nu fac asta până nu aflu de ce sunt pedepsit,
nu am telefon, și nu pot ieși pentru ceva ce n-am făcut.
Nu te da perfect.
Voiai s-o aduci pe Alexis acasă cât erau mama și tata la cină.
Dar nu s-a întâmplat, nu?
În schimb, mă evită
că ai vrut să faci circ în fața prietenei mele.
- A ta? Sau a lui Aniq? - Mizerabilule.
Știu că cearta e legată de ce-ați făcut la Roll Call.
Dar vă lăsați controlați de emoții.
Uitați ce. Lucrurile vor deveni serioase pentru amândoi.
În liceu, trebuie clădită o nouă moștenire.
Și trebuie să descoperiți cine sunteți înainte s-o facă altcineva.
Acum, Aniq și emoțiile voastre vă controlează.
- Mamă, am ajuns! - M-ați făcut să aștept.
- Buni! - Bunico!
Puișorii mei!
Ce mari v-ați făcut.
Îți crește mustața, Mizerabilule?
JB, trebuia să-mi iau costumul. Valurile alea-mi amintesc de ocean.
Mi-am auzit nepoții cumva?
- Nu cred! Salut! - Salut!
Care-i treaba? Hei, pui de Chuck!
Ia să văd salutul gemenilor.
Bun.
Nu-l mai copia pe Travis Scott.
- Vino încoace! Salut! - Uite-l!
- Fratele meu! - Ce faci?
- Ce aveți? - Bine-ai venit.
Zici că sunteți două curci plouate.
I-a prins niște dramă de anteliceu.
Se rezolvă ușor cu mâncare bună și pedepse.
Comanzi ceva?
Nu, gătesc.
Doamne. Uităturile alea nu vor dispărea prea curând.
Haide, fetițo, știe toată lumea.
Ai mâna largă cu condimentele.
- Mamă, mi-ai lipsit. - Nu mai râdeți.
Și tu mie. Și mi-a șoptit o păsărică
cum că ai nevoie de mama acum.
A, da?
O păsărică? Una maronie oare?
Bine.
Ai chemat-o pe mama?
Chuck, avem mare nevoie de familie,
indiferent de sarcasmul la adresa gătitului meu.
Nu mă înțelege greșit. Sunt bucuros.
Nu par? Ador surprizele.
Nu credeam că vine a doua zi.
- N-o știi pe mama? - Am zis că măcar 48 de ore.
În regulă. Dar ca să știi, când e vorba de gătit
- mama și Oase nu se joacă. - Așa știam.
Sper că ai destule aripioare afumate de curcan.
De fapt, nu am.
De-aia mergi la magazin. Și ia și băieții cu tine.
Cât despre Oase, nu știu ce să zic.
- Ia-l. - Nu-i rudă,
dar e la fel ca una.
Ai doar grijă să bagi geanta în dulap.
- Glumesc, iubito. - Ba nu.
Vezi doar să discuți cu ea.
Cu mine? Despre ce?
Despre cât mă bucur să te văd.
Și eu mă bucur. Știi de ce mă mai bucur?
De cumpărături pe masă în 30 de minute.
Bun. Băieți, să mergem!
- Iar plecăm. - Unde mergem?
Și m-aș bucura să aflu despre ce vrei să vorbim.
Cum fac să o las mai moale cu condimentele?
Avem multe de discutat. Dar știi cu ce se începe?
- Cu ce? - Cu o lingură de măsură.
- Bine. Lingură. - Linguri de măsură.
Pentru că tot ai tendința să improvizezi.
Dar credeam că simți cât să pui.
- Condi... - Știu.
Dar sufletul trebuie să fie acolo. Știi?
Trebuie sincronizare, da? Și durează.
Bun. Să mergem.
Adunarea. Atenție. Avem 30 de minute.
- Ne împărțim. - Bine.
Mizerabilule, ia stânga. Legume și fructe.
JB, tu iei lactatele.
- Bine. - Sari peste gustări.
Fără distrageri.
Ascultați-l. Eu ce fac, Chuck?
Pe bune. Așa îmi faci?
M-a gazat maică-ta pe drum
și tu nu mă bagi în joc, dle antrenor?
Evident că nu. Stai cu mine.
- Pot să-mping căruciorul? - Ce divă! Să mergem.
- Salut! Ce faci? - Cum ai dat de noi?
- Salut... - N-aveai telefon.
Am găsit o vechitură în pod. E o nebunie.
Arată ca un radio, dar sună când rotești.
Nu știu dacă mă impresionează
mai tare că ai dibuit obiectul
sau că mi-ai reținut numărul. Ai vorbit cu Alexis?
Cum? Sunt pedepsit.
Ai noștri ne țin acasă de vineri.
Consideră pedeapsa ridicată 30 de minute.
Mulțumesc.
Bun.
A fost la Burger Palace cu fetele.
SEARA FETELOR...
Stai. Burgerul ăla arată demențial. Jur.
Numai la mâncare te gândești?
Cred că știi răspunsul.
Bine.
Au mers și să vadă noul film Marvel, la bowling.
Dacă-s toate trei în poză, cine face poza?
Adică?
Urăsc s-o zic, dar balul de la Beacon e în mai puțin de-o lună
și Aniq s-ar putea să-și caute parteneră.
Să vină în față un casier.
Tata o ia razna când vede prețurile astea.
Atenție!
- Era mai ușor să saluți. - Tot război în casa Bell?
JB dă vina pe mine pentru tot.
- Aniq, Alexis. Pedeapsa lui. - Rezistă, îi va trece.
Dar va dura după ultima postare a lui Aniq.
Ce postare?
Cică ar vrea s-o invite pe Alexis la balul de la Beacon.
Uite ce și-a pus la poveste recent.
BAL?
JB nu-mi va mai vorbi când află.
Aniq e disperat să-i dea atenție Alexis.
Trebuie să fac ceva. Ceva să rezolv totul.
Te sună prietenul?
Se pare că nu doar Aniq caută atenție.
De câte ori să repet? Nu-i prietenul meu.
- Serios? Dă să răspund. - Nu!
- Ba da, dă-mi... Telefonul... - Nu.
Bine. Da. Te sun în câteva minute.
- Bine, pa. - ”Pa”.
Ții legătura cam mult cu Zuma
ca să fiți doar amici.
Uite ce. Nu țin legătura mai mult decât o fac cu voi.
Și n-a fost nimic între noi, nu?
Ideea e că nu poți controla totul.
Nici pe JB, nici pe Alexis, și nici pe Zuma.
Încearcă să accepți cum stau lucrurile.
Promovarea asta te-a făcut să înflorești.
Și coafura aia se impune.
Mersi. Îmi place. E sofisticată, să știi.
O făceam și eu dacă aveam capul micuț.
- Cred că-i gata pentru țelină. - Da?
Bine.
Să știi că aduce ghinion să strici rețeta cuiva.
Dacă ar și ști acel cineva să gătească. Ce-ar fi să jucăm domino
cât așteptăm cumpărăturile?
Și punem niște sare la fiert?
Abia aștept.
- Vrei să pun și cepele? - Ai putea.
Bine.
- Ce-ar trebui să fie? - Gulaș.
Gulaș.
- Ai mâncat? - Nu. Ce gust are?
Aromat. E plin de savoare.
Plin de savoare.
Trebuie să lucrăm din greu, poate ajungem la asta.
N-am chef de joacă azi, doamnă.
Haide, Crystal.
Cât îți mai ia să muți?
Răbdare, Barbara.
Sper să fii mai bună, pentru că rup tabla asta în două.
Văd că te tot preocupă ce fac ceilalți.
Dar pe tine cine te-a mai întrebat ce faci?
Poate tu, acum.
Sincer...
Sunt furioasă pe mine.
Știi că fiul tău urăște doctorii.
Tot simt că îmi dezamăgesc familia.
Zici că ai fi eu.
Multă vreme, m-am învinovățit pentru moartea soțului.
Dar sunt adulți și ei,
nu poți controla tot. Nu ține de tine.
Vezi? Asta-i problema unei negrese puternice.
Vrea să repare tot. Mama, eu, acum și tu.
Și ce să fac dacă el nu...
Cum pot crește singură băieții?
N-o vei face. Nu putem vorbi așa.
Pentru că voi fi alături de ei.
De voi toți.
Domino, fraiero!
M-ai emoționat ca să câștigi.
- Asta faci. Te știu eu. - Da.
- Mama o ia razna. - Ce-a fost aia?
Nu știu. Dar oricine ar fi, sper că n-a spart ouăle.
Ați auzit?
Te relaxezi?
Practic, Aniq n-a invitat-o încă.
Sunt doar speculații. Poate te agiți degeaba.
Poate e o parte bună.
Lui Alexis îi place faima. Asta ne dă șansa să ne concentrăm
pe admiterea la Beacon, apoi îl întreci pe Aniq și bum!
Te ia iarăși în vizor!
Cum ai reușit să-mi distrugi ultimul an la Hughes?
Jur că nu te înțeleg.
Și eu te iubesc.
Doamne!
CITY ARTS FORMULAR ADMITERE
Trebuie să vii. Vino încoace, frate.
Nu... Să vorbim serios, Chuck.
Ce vești ai de la doctor?
Frate.
Au zis că o să am nevoie de... un rinichi.
Având în vedere că-s grupa O,
e mai complicat.
- Asta era, deci. - Da.
Cât trebuie să aștepți?
- Depinde. Un minut, poate. - O să mai iau un fursec.
Discuțiile astea-mi dau amețeală.
Trebuie să caut un donator.
Și rogi toate rudele să se testeze?
Nu pot cere asta băieților. Sunt niște copii.
Și trebuie să aibă 18 ani.
Vezi, asta faci mereu. Faci pe prostul cu mine.
Știi că nu... Chuck, nu mă refer la băieți.
Ce zici de Kelli?
- Frate. - Ce-i cu Kelli?
Amice, apari din neant. Ești ca fosta mea gagică. Ce...
Mă rog. Mi-a zis tati că tu și frate-tău
aveți niscaiva probleme.
Nu? Îl știi pe nenea Oase, fii sincer.
Nu-mi pasă de Alexis sau Mercedes Benz.
Rămâi unit și apropiat de familie.
Chuck, știi ce le trebuie băieților?
- Jungle Ball! - Jungle Ball!
Jungle Ball! Da. Treci...
- Ce naiba e Jungle Ball? - Vino încoace! Haide.
Jungle Ball, un ritual de inițiere.
Hei. Alo.
Ăsta-i meci de băieți mari.
Fără reguli. Fără arbitri. Adrenalină, foc, și răzbunare.
V-am zis, ce probleme aveți, le rezolvați pe teren.
Jucăm doi cu doi.
Dacă puii de leu se ceartă,
cearta se rezolvă în arenă.
Doboară-i.
Așa se stabilește noul rege.
Ești o rușine.
Nu trebuia să te duc acolo.
Cel mai rușinos e că te chinui
să fii ca Aniq și gașca
- și mi-ai stricat relația. - Ce relație?
- Hai. - Dă-te de aici!
Da. Haide! Aranjează-l.
- Bun! Intersectare! - Pe ei!
- La coș! - Punct. Mulțumesc.
Frumos. Deschide-te. Haide.
Vrei la panou?
N-am nevoie. Mizerabilul nu-i gata.
Ce, te-am speriat?
Știm că stai prost cu concentrarea.
Ce ziceai?
Da. Mie mi s-a părut concentrat!
Punct de meci, băieți.
O să vă-nghițiți prostiile alea.
Doar voi vă controlați mintea. Priceput?
Eu o făceam dacă el nu era disperat de atenție.
- Ești invidios acum? - Am și pe ce.
M-am săturat să te bagi.
Încerc să te ajut, să intrăm la Beacon.
N-am nevoie de ajutor, pentru că nu te pricepi.
Nu-mi distrugi doar planurile,
- ci și viața. - Cum adică?
Te-ai gândit vreodată că poate nu vreau la Beacon?
De ce stați ca statuile?
Mișcați-vă să vă spălați pentru cină.
Nu zice de două ori. Vin!
E bun. Ați depus efort colectiv?
Da.
- Mulțumesc. - A fost supravegheată.
Ce? Hei, nu. Revenim la conversație.
Nu îmi pasă dacă-i cea mai bună clinică din Arizona.
Nu cred c-ar trebui să mergi.
Să-ți amintesc de experimentul Tuskegee?
Înțeleg ce zici.
Dar neîncrederea în medicină ne-a adus aici
până la urmă. Nu?
Haideți. Să nu vorbim despre asta.
Eu și Crystal credem că ar fi bună clinica asta.
Și știm că nu vrei să mergi, dar șase săptămâni trec repede.
Băieții au nevoie de mine. Vin semifinalele curând.
Poate fi ultimul lor meci la Hughes. Da?
- Așteptați cu nerăbdare meciul? - Normal.
Știu că vor fi mulți antrenori acolo,
gata să-mi recruteze puișorii.
- Am un plan. - Spune, nepoate.
Beacon ne trimite direct la colegiu, la Duke.
De la Duke, direct în NBA,
dar nu înainte să semnăm sponsorizarea
- ghici cu cine? Cu Nike! - Nike!
Nu că am probleme cu Adidas, dar zic că...
Mă pot ridica?
Da, poți.
Îl ustură. Mâncarea e picantă.
Nu. Ce purtam?
Nu știu cum te-ai descurcat.
Cu ce?
Cu adolescența.
Cu tine adolescent? N-a fost ușor.
Asta clar. N-a fost ușor deloc.
Dar nimic nu-i ușor când ești părinte.
Așa e.
- Mersi. - Pentru ce?
Că nu i-ai spus lui Crystal despre diagnostic
până n-am fost gata să-i zic eu.
Da. Mi-a fost greu să mă abțin trei luni.
Cum se descurcă?
Ca de obicei. Cu curaj, implicare.
Asigură pe toată lumea că...
totul va fi bine. E gata de luptă.
Așa și eu.
De-aia trebuia să-i fi zis
înainte să se ajungă aici.
Mamă...
cum de tu și tata... nu mi-ați zis că era bolnav?
Am fost luat... ca din oală.
Era în stadiu terminal.
N-am vrut să te temi.
Dar cel mai mare regret e că nu ți-am zis atunci.
Păi, noi...
Am ales să fim sinceri cu băieții.
Vreau să fie pregătiți. Să știe totul.
E posibil ca medicamentele să...
Hei. Trebuie să credem în ceva dincolo de noi.
Ce-ți zic eu mereu?
Lasă totul în mâinile Domnului.
Exact. Așa e.
Doamne.
Totul va fi bine.
Întocmai.
Să-i dăm drumul.
Bun.
Dar fă-mă să înțeleg. Deci...
Ai pocnit un tip care l-a insultat pe Chuck și de-aia JB nu mai are prietenă?
- Da, cam așa ceva. - Îmi cam dă cu virgulă.
Uite. Bag-o de la linie.
Nu pricepi.
Tata are nevoie să intrăm la Beacon.
Și JB pare că vrea să strice tot.
Crezi că dacă intrați la Beacon, Chuck se vindecă?
Asta crezi?
Uite ce. Are nevoie de familie și atât.
Eu și JB plănuim asta de la cinci ani.
Nu poate să se răzgândească așa.
Bine. „Nu poate să...” Nu, tu ai plănuit tot.
Tu și JB sunteți persoane diferite
și până acum, totul a mers cum voiai.
Și știi că te iubesc, dar ești egoist.
Știi și tu că ești. Uite. Bine.
Sigur sunt multe lucruri
dincolo de baschet pe care JB le prețuiește...
și trebuie să înțelegi că e-n regulă.
Viața nu înseamnă doar baschet.
Ce înseamnă, atunci?
Să țintești și să arunci înainte de final. Înțelegi?
Ia-ne pe mine și taică-tău.
El a intrat în NBA, iar eu m-am dus...
mă rog, nu mai contează. Ideea e că odată cu vârsta,
am realizat că timpul e prețios...
și că viitorul e doar al nostru.
Gândește-te. Și între timp, vezi cum faci și cu saltul.
- Hai, la treabă. - Da? Bine.
Bun, băieți. Eu plec.
Deja?
Mi-ar plăcea să te văd vorbind cu fratele tău înainte de asta.
Scuze, bunico.
Când eram mică, sora mea mă călca pe nervi.
Ne ciondăneam de mama focului.
Și a durat până nu ne-am mai împuns.
Dar odată cu vârsta,
am realizat că timpul împreună e prețios.
- Și la fel cu toată lumea. - Adică tata?
Tatăl vostru nu moare prea curând.
Dar va veni o zi când el,
mama voastră, și eu, nu vom mai fi.
Și știți cine vă rămâne?
Doar celălalt.
Sună deprimant.
Bun. Gândiți-vă doar.
Hai.
Mizerabilule... fii cuminte.
Normal, bunico.
Gândește-te.
- Da? - Bine.
Și faceți curat în cameră.
Cine știe ce e pe dedesubt. Doamne.
Stai. Bunico? E vorba de ce ai zis.
Te-ai gândit repede.
Auzi, îmi dai puțin telefonul tău?
Te rog? Pentru nepoțelul preferat?
Bine.
- Mersi. - Ai un minut.
Mulțumesc.
Și să nu-i zici maică-tii.
Normal că nu.
Mamă. Mersi că ai venit.
Știi că era ce-mi trebuia.
Nu vreau să pleci.
Trebuie să dorm în patul meu.
Haide, Oase. Poate nu prindem trafic.
- Bine. Fratele a fost... - Bun, domnișoară.
Ai grijă de băieți, de familie, dar mai ales, de tine.
Așa voi face. Îmi voi da silința.
- Bine. - Mulțumesc.
Haide, Oase. Se lasă noaptea.
Știi că o să-ți fie dor, nu?
- Poate doar puțin. - Mă bucur că te-am văzut.
Omul meu! Sunt cu tine oricând. Sună-mă, da?
- Nu mai aștepta atât data viitoare. - Te iubesc.
Asta-i invitație deschisă?
- Clar nu. Drum bun, Oase. - O să-mi duci lipsa.
- Fratele a făcut un duș bun. - Te iubim.
Aveți o apă numai bună.
- Te iubim. - Vă pup.
A mers mai bine decât mă așteptam.
Clar. A fost o surpriză frumoasă. Mersi.
Cu plăcere.
La ce te gândești?
Maestrul Oase mi-a sugerat s-o caut pe Kelli,
să văd dacă e compatibilă.
Dacă tot ne testăm cu toții.
Mă gândeam și eu de ceva timp.
În sfârșit ne punem de acord. Cred că e o idee bună.
Da. Asta înseamnă că luăm băieții
și discutăm cu ei.
Oricum trebuia, la un moment dat.
Hei, domnii Bell. E JB acasă?
Da, dar băieții sunt pedepsiți.
De fapt, eu am invitat-o.
Da?
Scuze. Dar înainte s-o goniți pe Alexis,
îmi puteți adăuga o săptămână la pedeapsă.
Doar lăsați-i pe JB și Alexis să discute cinci minute. Va ajuta.
Nu acum.
Intră odată.
Alexis?
- Ce cauți aici? - Mulțumește-i Mizerabilului.
Poate voiați să vorbiți. Mama vă dă doar cinci minute.
Serios?
Scuze. A fost o zi lungă. Chiar voiam să te sun.
Spune-mi că n-au pocnit țevile iar.
Bugetul școlii e deja la limită.
Nu de-asta sun. Verifică telefonul.
Ce este?
Opriți-vă!
Paza!
Încetați!
De unde ai asta?
A postat un elev pe Instagram.
Inspectorul vrea să vă vedeți mâine-dimineață.
Bună.
Sunt Chuck.
Tatăl tău.
Care-i treaba? Succes!
Sunteți live cu noii jucători de la Lakers!
Când vedeți Steaua Nordului, fugiți după ea.
Urmăriți-o înainte să dispară.
Nu mai face așa. Haide.
- Salută lumea bună! - Citând Cartea Sfântă,
nimeni nu știe câte zile avem. Știm doar că urmează zile grele.
Frate, conduc. Poți să...
Și rămâi pierdut, normal...
...în derivă. Adică...
Subtitrarea: Maria Crintea