Toto není fikce.
Jakákoli podobnost se skutečnými osobami, živými či mrtvými,
nebo se skutečnými událostmi je zcela záměrná.
ATLANTA, GEORGIE – ČERVEN 2018
- Jak se vede? -Čau.
- Dvakrát sambucu s ledem. - Paní, bar je uvnitř.
Tohle je občerstvení. Můžete si ale koupit sendvič.
Tady jsi. Becco.
Nevzdávej to. Ohni kolena.
Sakra. Co je s tebou?
Díky.
- Dělej. Pojď sem. - Já chci sendvič.
Smůla. Ty jsi A. J.? Jedeme s tebou. Pojď.
Pardon. Ne, je moc opilá. Zavolejte někomu jinýmu.
To nás tu ve dvě ráno necháš?
Nemůžeš jen tak ujet. To je proti zákonům.
Podám na tebe stížnost. Grázle!
Já vás klidně odvezu.
To asi těžko.
To máš z koše?
- Jo, ujde to. - Fujtajbl.
- Ne. Co... - Sakra.
Kolik za to chceš?
Díky za svezení. To by hned tak někdo neudělal.
V pohodě.
- Omlouvám se, jestli ti pozvracela auto. - Ne, myslím, že ne.
- Zvládne to tvoje kámoška? - Vypadáme jako kámošky?
Je moje spolubydlící.
- Sešly jsme se tam náhodou. - Aha.
Kdyby ji někdo unesl, neměla bych na nájem, takže...
Předtím jsem na tebe byla hnusná.
- Jo, ale to je fuk. - Promiň.
Já jsem Rashida. A ty?
- Tony. - Tony. Odkud jsi?
- Z Texasu. A ty? - Celej život v Atlantě.
Kolik je ti let?
No...
Tak jsem to nemyslela.
Ale vypadáš... že se vyznáš. Tak jsem se chtěla zeptat. Promiň.
Jasně. Jsem na vejšce.
A mluvím třema jazykama, takže jsem úžasná.
- Jo. - Jo.
Jsi taky úžasná, Tony?
- Taky něco umím. - Jo? A co?
Je to...
Do prdele.
ROJ
Strčíme ji nahou a vyděšenou do vany.
Ať mi nezničí novej gauč od Anthropologie.
Můžeme?
- Jo. - Tak jo.
Klidně si sedni. Tak.
- Sakra. - - Bolí mě zadek,. - Moc prdím.
- Už jí mám plný zuby. - Má zlomenej nos.
- Ty ji tu jen tak necháš? - Jsem snad doktorka?
Měla jsem spolubydlící, která uměla vydržet oblečená.
Přišla o stipendium. Musela domů do Louisiany. Škoda.
- Nevadí ti krev? - Ne, jsem holka ze statku.
- To je úžasný. - To jo.
Ale stejně je to nechutný. Nechceš triko?
- Ne, to je dobrý. - Určitě?
- Jo. - Tak fajn.
Pustím nějakou hudbu. Nerada kouřím v tichu.
To ne. Promiň.
- Cože? - Promiň. Co?
Ni’Jah je děsná.
- Nemyslíš? Nesnáším... - Ne, je to moje nejoblíbenější zpěvačka.
- Nedokážu říct... - Mám ji moc ráda.
- Neděláš si srandu? - Ne. Mám ji nejradši.
- Nepoznám, jestli si děláš srandu. - Nedělám. Miluju ji.
Moje oblíbená holka.
Tak to promiň. Oblíbená holka.
Jak to, že jsi tak v klidu?
Měla bys bejt medička nebo masová vražedkyně.
Zavolám na kliniku a zbavím se tý krávy.
Ráno musím do školy.
- Tak jo. Dobrou noc. - Počkej. Proč utíkáš?
- Promiň. - Dej mi na sebe čislo.
Někdy zajdeme na drink.
- Už dlouho nemám mobil. - Fakt... Proč?
Zlozvyk.
Fajn.
Tak postaru. Napíšu ti svoje číslo a jméno,
abys nezapomněla.
Až budeš mít telefon, můžeš mi zavolat.
Super.
- Tak dobrou noc. - Dobrou.
Sladký sny.
- Nebudu platit za dvě pilule. - Ale, zlato, dávkujou se podle BMI.
Je to napsaný na krabičce.
Neříkej mi, že jsem tlustá, jen proto, že nemáš prachy.
Stojí to na tý krabičce. Nebuď taková.
- 3 -7-1. - Jasně.
- Promiň. Napřed musíš zaplatit. - Chápu.
Jak je?
Nezavolala jsi.
Připadalo mi, že máš moc práce...
Mně zase připadá, že ti nejde lhaní. Co pořád děláš?
Já? Dohromady nic.
Bydlíš někde tady?
Ne. Kdysi. Teď hledám bydlení.
V Cabbagetownu? Nóbl čtvrť.
Už jsi vstoupila do našeho století a pořídila si telefon?
Ještě ne, ale už jsem o tom přemejšlela.
Nesvezla bys mě domů?
- Nebude to vadit tomu tvýmu? - Prosím tě, nežárli.
Nejsem žádnej magor.
Ale...
mám zrovna auto v opravně.
Nevadí. Půjdeme pěšky.
Jo?
Jsi v pohodě?
- Hned se vrátím. - Tak jo.
Jsi v pohodě?
Dostala jsem to.
Já mám tělísko, takže měsíčky nemívám, ale mrknu se.
Co je? Je ti to trapný? Neblázni.
Je ti snad jasný, že mi to nevadí.
Ty jsi tak divná, Tony.
Divná.
-Čau. -Čau.
- Prosím. - Díky.
- Karta neprošla. - Ne, zkuste to znovu.
Máte hotovost?
Tohle bude ona.
Ta taky nefunguje.
Zkuste to znova.
Asi byste to měla zkusit někde jinde.
Máš jiný auto? Tenhle měsíc už třetí.
Asi jsem vybíravá. Líbí se ti?
Sluší ti to.
Vyzvedla jsi ty kytky?
V květinářství měli zavřeno.
Promiň.
- Můžem? - Jasně.
Jo? Tak jdem na to.
- Nazdárek. - Ahoj, krásko.
Fouká. Ahoj.
- Moc ti to sluší. - A co teprv tobě!
Díky.
Neříkej mi tak.
Stejně by sis začala, tak si začnu rovnou já.
To mám radost. Moc ti to sluší.
U nás v rodině se objímáme. Pojď si pro svou porci.
- Tony, rád tě poznávám. - Jen pojď.
Ahoj.
- Jen pojď za námi. - Pojď.
Byla jsem uprostřed supermarketu s uječeným batoletem.
Nemůžu svý vlastní dítě ani zvednout bez toho, že mi dá facku.
A Rashida ječela dál. Chtěla přesnídávku.
Bez ní odmítala opustit prodejnu.
A co jsem udělala já?
Otevřela jsem tu přesnídávku a vyklopila jí ji na hlavu.
Udělalo se ticho jak v hrobě. Říkala jsem si: „Kurva, to je konec.
„Teď mi to děcko seberou.“
A jak to dopadlo?
Slečna Rashida se začala strašně smát.
Kromě toho, že ji to pobavilo,
začala tu přesnídávku ze sebe olizovat.
Tahle historka baví jen tebe.
- Cože? Tu má každej rád. - Ne. Tu nemá rád nikdo.
Já nevím. Mně se docela líbila.
- Vidíš? - Tony, prosím, nezlob se na nás.
Máme příšerný zlozvyk ztrapňovat naše jediné dítě,
kdykoli nás poctí návštěvou.
No to je drama. Mám práci. Magisterský studium.
- A kdo za to může? - Chci do práce.
Rashido, domluvili jsme se. Jsi profesionální studentka.
Dokud budeš ve škole, budeme ti pomáhat.
Správně.
- Proč si přidělávat starosti? - Podej mi víno, prosím.
Mám svou práci ráda. Je dobrá.
- Chceš ještě chleba? - Už ne. Je výbornej. Děkuju.
Nač trpět, když si můžeš dát radši jen citrónovej dort?
A co ty, Tony, kde děláš?
Já jsem momentálně bez práce,
ale mám spoustu různejch kšeftů.
Tony pořád dře do úmoru. Je obdivuhodná.
Můj synovec zrovna odpromoval. Nejlepší z ročníku.
Jako umělec nemůže najít jedinou slušně placenou práci.
Takže je za barem v Inman Parku.
Vám mladým to dneska nezávidím.
Obrovský tlak na peníze, a strašně málo šancí k nim přijít.
Ještě že nemáme víc dětí. Amerika svoje děti zanedbává.
Tati, na to teď nikdo není zvědavej.
Dej to nahlas, kotě. Skvělý album.
- Máma nese dobrotu. - To vypadá úžasně.
Koukejte baštit.
- Odkud z Texasu jsi? - Houstoňačka.
Tam mají nejlepší barbecue v Texasu.
Nejlepší barbecue v Texasu mají přece v Austinu.
Nepodlejzej.
Do Houstonu jsme jezdívali, když hráli Rockets se San Antoniem.
- No jo. - Tam byla Rashida počata.
No teda.
Vy dneska perlíte. Nechcete mluvit o něčem jiným?
Jak často jezdíš domů? Máš tam rodiče?
Já rodiče nemám.
Měla jsem, ale umřeli.
Zlatíčko.
To je mi hrozně líto.
Díky.
Super písnička. Pojď na to.
- Něco na cestu. - Děkuju. Bylo to moc dobrý.
Rashida k nám nevodí hned tak někoho, s kým chodí.
Tohle je dobré.
Fakt?
Vím, že máš těžkej život.
Ale ty to zvládneš.
Díky.
Nevadilo ti mluvit s našima o tvých rodičích?
Ne.
Nezmínila ses o sestře.
Já vím.
Se mnou o ní můžeš mluvit vždycky.
Jo. Díky.
Miluju tě.
Jsem ráda, že se máme.
Jsem ráda, že tě mám.
Podívám se na to,
jen nechápu, proč jsem neviděla ten e-mail.
Na SMSku neodpovídám PDFkem. To je proti firemním pravidlům.
Má to být až příští čtvrtek.
Nevím, proč je skupina pozadu. Já sama mám naděláno napřed. Ale...
Dobře. Nemůžu vám nic slíbit, ale zkusím to.
Dneska večer nemůžu skypovat, nehodí se mi to.
Dobrá. Díky. Nashle.
-Čau. -Čau.
- Těžkej den? - Jo. Mazec v práci.
A bolí mě hlava. Ale už jsem tady.
- Proč si nevezmeš Tylenol? - Nechci si to cpát do těla.
Potřebuju jen vodu, vykoupat se. Jen ještě dodělám tohle.
- Počkej, můžu na chvilku? - Promiň.
- Tak. - Ano.
Všechno nejlepší k výročí.
Lístky na Ni’Jah. Na dnešek. Běž se obléct.
No tak. Běž se obléct.
- Jsou to lístky na Ni’Jah. - Jo, já vím. Nepůjdu.
- Počkej. Co? - Nejdu tam. Ne...
Dneska večer na koncert Ni’Jah nepůjdeme.
Jsou do první řady.
Jo, já vím. A nejdu. Jsi natvrdlá?
Jsi natvrdlá?
Já jen... Myslela jsem, že by se ti to líbilo.
Aby bylo jasno.
Nemám
ráda Ni’Jah.
A ty to víš,
protože se o tom bavíme skoro pořád.
Mohly jsme za ty peníze jet na vejlet.
Mohlas mě vzít na večeři
do tý restaurace, o který mluvím už dva měsíce.
Mohla jsi ty prachy spláchnout do záchodu.
Bylo by to lepší, než je dávat tý ženský
a jejímu hamižnýmu manželovi.
Kolik ty lístky stály?
Čtyři tisíce? Plus mínus? Kvůli tomu jsi neměla na nájem?
Jo? Kvůli tomu mám dvě práce?
Abychom neskončily na ulici a mohly chodit na koncerty Ni’Jah?
Děláš si srandu?
A jsi sobecká mrcha.
Ty sis vážně... myslela, že to bude dobrý?
Dneska jsem rodičům říkala o peníze, a ty víš, jak mě to ničí.
A ty se předvádíš, říkáš si: „To bude fajn,
sedět v první řadě a zpívat Can’t Just Be in Love.“
Nebo co to sakra je. Já ani nevím, protože ta muzika není ani tak dobrá.
Jestli mě to má bavit, vezmi mě aspoň na její ségru.
Pak bych věděla, že posloucháš, co říkám.
Posloucháš mě aspoň teď?
Že taky myslíš na někoho jinýho než jen na sebe,
že jen tak neproplouváš světem s tímhle vykuleným výrazem
ubohý chudinky? Co to má bejt?
Už vím, co bychom... Mám super řešení.
Zlato, půjdeme na stadion Mercedes Benz
koukat, jak někdo 80 minut běhá, protože tím se všechno spraví.
Jsi sobecká mrcha, víš o tom?
Je to na hovno.
Já vím.
Tak jo.
Co?
Co to... Nech toho.
Co... Nech mě.
Nech toho.
Slez.
Nech toho.
Miluju tě.
Lístky.
Nemám je u sebe. Nemáte nějakej seznam?
- Na telefonu máte e-mail. - No jo.
- Ale já nemám telefon. - Tak to máte smůlu.
Asi bychom... Říká se „s dovolením“.
Hulvátka.
Hej. No ty vole.
- Ztratila jsem lístek. - Právě se vyprodaly.
- Ale já ho ztratila. - Jak se jmenujete?
- Rashida. - A dál?
Thompsonová.
Výborně. Ukažte mi nějaký doklad,
a dám vám nový lístek.
Nesháníte lístky?
Mám lístky.
Mám lístky, kdyby někdo potřeboval.
- Kdo shání lístky? - Já sháním lístky.
- Jsou drahý. Kolik máš? - Hodně.
Každej bude za pět tisíc a můžeš platit kartou,
jestli nemáš hotovost na oba.
Všichni sami víte, jak na to.
Buďte svobodní.
Ni’Jah! Prosím!
Ni’Jah!
Ne! Ni’Jah!
Prosím! Ni’Jah!
- Prosím! - Dost!
Pusťte ji.
Zazpívej jim. Neboj se.
Všechny vás miluju.
Ni’Jah!
Děkuju.
Moc děkuju.
JEN BŮH DĚLÁ ŠŤASTNÉ KONCE
Překlad titulků: Tomáš Lenikus
Kreativní dohled: Miroslav Kokinda